ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2024 року
м. Київ
справа № 757/17367/22-к
провадження № 51-1820 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Київської міської прокуратури про зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) задоволено. Зобов`язано уповноважених посадових осіб Київської міської прокуратури розглянути заяву ОСОБА_6 від 19 травня 2022 року в порядку ст.  214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), у разі її надходження.
На вказане судове рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 16 березня 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зауважує, що слідчий суддя його скаргу фактично не задовольнив, оскільки своїм рішенням не зобов`язав прокуратуру внести відповідні відомості до ЄРДР про вчинені кримінальні правопорушення. Наголошує, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження, безпідставно послався у своєму рішенні на ч. 3 ст. 307 КПК України, адже вказана норма визнана неконституційною.
Заперечень на касаційну скаргу прокурора до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор  ОСОБА_5  у судовому засіданні підтримала касаційну скаргу та просила скасувати ухвалу апеляційного суду. 
ОСОБА_6 , який належним чином повідомлений про дату і час розгляду його касаційної скарги, у судове засідання (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів) не з`явився. 
Варто зауважити, що за приписами ст.  336 КПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, переривання зв`язку тощо несе учасник кримінального провадження, який подав відповідне клопотання. У зв`язку із чим Верховний Суд прийняв рішення продовжити розгляд цього провадження за відсутності ОСОБА_6 .
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі ст. 370 та ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Приписами ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду вказаним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Так, матеріалами провадження підтверджується, що ОСОБА_6 , наводячи відповідні мотиви, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка за своєю суттю полягала у  невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.
Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 12 жовтня 2022  року задовольнив вказану скаргу та зобов`язав уповноважених посадових осіб Київської міської прокуратури розглянути заяву ОСОБА_6 від 19 травня 2022 року в порядку ст.  214 КПК України у разі її надходження.
Не погоджуючись із цим рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 оскаржив його в  апеляційному порядку. Зміст доводів апеляційної скарги зводився до того, що слідчий суддя фактично не задовольнив його скаргу про зобов`язання органів прокуратури внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення до ЄРДР та розпочати розслідування. 
Як убачається з оскаржуваного рішення суддя апеляційного суду, посилаючись на ч. 3 ст. 307, ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України дійшов висновку, що зазначене рішення слідчого судді оскарженню не підлягає і постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 .
Однак таке рішення апеляційного суду не ґрунтується на вимогах закону.
За правилами ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року (Рішення № 4-р(ІІ)/2020) визнано неконституційними, тобто такими, що не відповідають Конституції України, положення ч. 3 ст. 307 КПК України у частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року суддя апеляційного суду не взяв до уваги вказане рішення Конституційного Суду України та дійшов помилкового висновку про відсутність у ОСОБА_6 права на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді.
Допущене порушення є істотним, яке перешкодило апеляційному суду ухвалити законне рішення, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого цьому суду необхідно врахувати викладене і прийняти законне та  обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3