ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 р. 	Справа № 440/14238/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039  по справі № 440/14238/23
за позовом    ОСОБА_1  
до   Офіус Президента України в особі Комісії при Президенті України з питань громадянства 
третя особа:   Уповноважений Верховної Ради України з прав людини 
про визнання дій протиправними та незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу Президента України в особі Комісії при Президенті України з питань громадянства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просив:
- визнати протиправними і незаконними дій Комісії при Президентові України з питань громадянства щодо порушення Порядку №215, повторного розгляду матеріалів про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України, відкликання рішення (індивідуального акта), оформленого протоколом №1 від 13 квітня 2021 року про внесення Президентові України пропозицій щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 разом із проектом указу Президента України про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 та щодо повторного ухвалення рішення (індивідуального акта), оформленого протоколом №5 від 13 квітня 2023 року;
- зобов`язати Комісію при Президентові України з питань громадянства негайно внести проект Указу Президента України про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 для виконання Президентом України пункту 113 Порядку №215;
- зобов`язати Комісію при Президентові України з питань громадянства до виконання Президентом України пункту 113 Порядку №215 утриматися від вчинення дій, пов`язаних з матеріалами про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 , які на виконання пункту 111 Порядку №215 вже 13 квітня 2021 року були розглянуті та були задоволені.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, зазначає, що предметом спору є визнання протиправними дії відповідача по справі, що відповідач 13.04.2023 р в загалі не мав право/повноваження торкатися до матеріалів справи № 03.1-12-13 про прийняття позивача до громадянство України від 06.07.2019 р, тим паче взагалі вчиняти буд-які дії, які вчинив 13.04.2023 р, оскільки згідно з нормативно-правовим актам(Порядку №215) матеріалів справи № 03.1-12-13 про прийняття позивача до громадянство України від 06.07.2019 р у відповідності пунктів 110 порядку №215 вже із 29.04.2020 р по 13.04.2021 р перебував на попереднє опрацювання та 13.04.2021 р було подано на розгляд відповідача, відповідачем 13.04.2021 р у відповідності пунктів 111 порядку №215 було розглянуто матеріали та заява позивача з питань громадянства та за результатами розгляду прийнято індивідуальний акт(рішення) оформлено протоколом №1 від 13 квітня 2021 р та відповідачем було внесено Президентові проект Указу(пропозиції) про прийняття позивача до громадянства України для виконання Президентом пункту 113 порядку №213. Однак, 13 квітня 2023 року Комісією при Президентові України з питань громадянства прийнято рішення відкликати пропозицію Комісії Президенту України від 13 квітня 2021 року щодо задоволення заяви про прийняття позивача до громадянства України та встановлено, що відсутні підстави для внесення пропозицій Главі держави про задоволення заяви про прийняття позивача до громадянства України та для задоволення Президентом України заяви про прийняття позивача до громадянства України. Відповідні матеріали повернуто до Державної міграційної служби України. З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, вважаючи, що воно прийнято всупереч положень Закону України "Про громадянство України" та Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006).
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 9901/234/21, що набрало законної сили 05 січня 2022 року, встановлено обставини справи, які відповідно до положень частини четвертої статті 78 КАС України не потребують доказування при розгляді цієї справи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Ісламської республіки Іран, прибув в Україну у жовтні 2016 року.
Рішенням від 15 травня 2017 року, затвердженим заступником начальника УДМС України в Полтавській області М.О.Якименко, громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію в Україну у зв`язку з перебуванням у шлюбі з громадянкою України понад 2 роки.
ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне місце проживання серії НОМЕР_1 .
06 липня 2019 року ОСОБА_1 з метою реалізації права на прийняття до громадянства України та відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про громадянство України" звернувся до Київського районного відділу в м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області із заявою про прийняття до громадянства України з відповідним пакетом документів.
Відповідно до висновку про прийняття до громадянства України громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 від 31 жовтня 2019 року, затвердженого головою Державної міграційної служби України Соколюк М.Ю. 24 квітня 2020 року, визнано за можливе задовольнити клопотання про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 , а подані ним документи надіслати до ДМС України для подальшого розгляду та передачі до Комісії при Президентові України з питань громадянства для прийняття рішення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 440/612/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року, відмовлено Баї Мілад Хушангу у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності Комісії при Президентові України з питань громадянства в частині вирішення питання про прийняття його до громадянства України.
У справі № 440/612/21 судом установлено, що листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби від 29 квітня 2020 року № 6.4-4249/6-20 матеріали справи про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України направлено до Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України. Аналізуючи пункт 112 Порядку № 215, суд у справі № 440/612/21 з`ясував, що даний пункт міститься в розділі під назвою «Порядок розгляду заяв і подань з питань громадянства Комісією при Президентові України з питань громадянства», з чого дійшов висновку, що цей строк (1 рік) розгляду заяв і подань про прийняття до громадянства України надається саме указаній Комісії, яка і повинна у встановлений цим пунктом строк здійснити перевірку наданих матеріалів. Відмовляючи у задоволенні позову у справі № 440/612/21, суд виходив з того, що з моменту направлення Комісії указаних матеріалів річний строк не минув, а тому Комісією при Президентові України з питань громадянства не допущено протиправної бездіяльності у зв`язку із недотриманням цього строку.
13 квітня 2021 року відбулося засідання Комісії при Президентові України з питань громадянства, на якому було прийнято рішення, оформлене протоколом №1, про внесення на розгляд Президента України пропозиції щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 .
Згідно службової записки Департаменту документального забезпечення Офісу Президента України від 12 липня 2021 року № 28-05/593 за даними зафіксованими СЕД АСКОД проект Указу Президента України "Про прийняття до громадянства України", до якого включено ОСОБА_1 , опрацьовано відповідним профільним структурним підрозділом та 20 травня 2021 року о 15.35 год передано на погодження Керівнику Офісу Президента України та для доповіді Президенту України (вх. П/9991/234/21-07 від 19.07.2021).
ОСОБА_1 , вважаючи, що Президент України допустив протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення про прийняття його до громадянства України у строки відповідно до діючого законодавства України, звернувся до суду з позовом.
Рішенням Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 9901/234/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
У справі № 9901/234/21 судом відмовлено у задоволенні позову з огляду на наступні висновки: відповідачем у цій справі визначено Президента України Зеленського Володимира Олександровича , а предметом оскарження - бездіяльність Президента України в неприйнятті рішення, оформленого Указом, за результатом розгляду рекомендацій Комісії з питань громадянства при Президентові України щодо прийняття ОСОБА_1 до громадянства України. Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Обґрунтовуючи протиправність бездіяльності Президента України Зеленського Володимира Олександровича , позивач зазначає, що при розгляді його справи щодо набуття громадянства було порушено загальний строк розгляду матеріалів, визначений пунктом 112 Порядку № 215. Водночас, виходячи із законодавчої конструкції розділу ІV Порядку № 215, у пункті 112, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, визначено загальний строк розгляду заяв і подань про прийняття до громадянства України або припинення громадянства України Комісією при Президентові України з питань громадянства, а не Президентом України. Порядок прийняття Президентом України рішень з питань громадянства України визначено приписами пунктів 113 - 116 Порядку № 215, які не містять жодних вимог щодо строків прийняття відповідного Указу Президентом України. Тож позивач помилково уважає, що строк, визначений пунктом 112 Порядку № 215 поширюється на процедуру прийняття Президентом України рішень з питань громадянства України. Аналізуючи та узагальнюючи приписи статей 106 Конституції України, 9, 22 Закону № 2235-III, можна дійти висновку, що видання Указу про прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України є дискреційним правом Президента України, підставою для реалізації якого є рішення Комісії при Президентові України з питань громадянства про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України. При цьому строк реалізації такого дискреційного повноваження Президента України жодним чинним нормативним правовим актом не визначено. Це не означає, що указане дискреційне повноваження може застосуватися відповідачем без обмеження будь-яким строком. Якщо строк для вчинення певної дії (прийняття рішення) чітко не установлений чинним законодавством, то застосовуються критерії розумного строку. За приписами пункту 10 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процедурних дій без невиправданих зволікань та прийняття відповідних рішень (вчинення дій) у найкоротший строк, достатній для їх прийняття (вчинення). Надаючи оцінку стверджуваній бездіяльності відповідача у контексті дотримання останнім критерію розумного строку, колегія суддів вважає за необхідне врахувати таке. Згідно зі статтею 2 Європейської конвенції про громадянство 1997 року громадянство означає правовий зв`язок між особою та державою без зазначення етнічного походження особи. У законодавстві сучасних держав установлюються різні способи і процедури набуття особою громадянства, найпоширенішими з яких є набуття громадянства за народженням або шляхом натуралізації. Натуралізацією (укоріненням) є, зокрема, індивідуальне надання громадянства особі, яка не є громадянином за народженням, на підставі рішення компетентного органу за проханням зацікавленої особи. Натуралізація носить персональний характер. Така процедура передбачає ретельний розгляд справи кожного із претендентів на прийняття до громадянства. За приписами пункту 26 частини першої статті 106 Конституції України правом приймати рішення про прийняття до громадянства України наділений Президент України. За змістом такого формулювання у Конституції України дії Президента не є суто церемоніальними, інакше Основний Закон міг би передбачити інше формулювання, наприклад про те, що рішення Комісії при Президентові України з питань громадянства підписуться Президентом України. Таке формулювання як «прийняття рішення» та, більш того, необхідність видання із цього приводу спеціального акта - указу Президента України, означає необхідність здійснення з боку Президента аналітичної діяльності у вигляді законності й обґрунтованості прийняття такого рішення. У межах обставин цієї справи судом установлено, що проект Указу Президента України "Про прийняття до громадянства України", до якого включено позивача, опрацьовано відповідним профільним структурним підрозділом та 20 травня 2021 року о 15.35 год передано на погодження Керівнику Офісу Президента України та для доповіді Президенту України. При цьому, із цим позовом ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду уже 09 червня 2021 року, визначивши серед підстав позову недотримання Президентом загального річного строку, установленого пунктом 112 Порядку № 215. Оцінка Суду цій підставі надана вище. Тож за встановлених у цій справі обставин, колегія суддів не бачить обґрунтованих підстав для визнання порушення відповідачем критеріїв розумності строку для прийняття такого роду рішень. Ураховуючи, що судовому захисту підлягає тільки порушене на момент звернення до суду право позивача (тобто на момент звернення позивача до суду порушення його прав має об`єктивно існувати, а обраний ним спосіб захисту має бути ефективним), то колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
16 березня 2023 року Управлінням Державної міграційної служби України в Полтавській області прийнято рішення №7 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю Ірану, м. Горган (національний паспорт або документа, що його замінює А97043354) про те, що йому на підставі пунктів 3 та 5 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 15 травня 2017 року. Видана на підставі цього рішення посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 13 червня 2017 року скасована на підставі вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321.
Листом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області №5301.4.1/4547-23 від 20 березня 2023 року повідомлено Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України про те, що 16 березня 2023 року рішенням № 7 від 16 березня 2023 року скасовано дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інформацію надіслано для відповідного реагування щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України», надісланої до ДПРГ 31 жовтня 2019 року за номером 5301.4.1-18246/53.1-19.
Листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 21 березня 2023 року №6.4-4005/6-23 повідомлено Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України (вх.№048/10077-19 від 27 березня 2023 року) про те, що до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації надійшов лист УДМС у Полтавській області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому рішенням УДМС у Полтавській області від 16 березня 2023 року скасований дозвіл на імміграцію в Україну. 29 квітня 2020 року листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації № 6.4-4249/6-20 матеріали справи про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 надіслано на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства. З огляду на викладене, просили повернути справу про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 
13 квітня 2023 року на засіданні Комісії при Президентові України з питань громадянства (протокол №5), ухвалено:
1. Ураховуючи інформацію щодо скасування дозволів на імміграцію в Україну (листи Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 06 березня 2023 року №6.4-3244/6-23 та від 21 березня 2023 року №6.4-4005/6-23) відкликати пропозицію Комісії при Президентові України з питань громадянства Президенту України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, зокрема ОСОБА_1 (протокол № 1 від 13 квітня 2021 року);
2. Встановити, що підстави для внесення пропозицій Главі держави про задоволення заяв про прийняття до громадянства України, зокрема ОСОБА_1 , а також підстави для задоволення Президентом України заяв про прийняття до громадянства України цієї особи відсутні;
3. Матеріали щодо прийняття до громадянства України, зокрема ОСОБА_1 , повернути до Державної міграційної служби України.
Супровідним листом голови Комісії при Президентові України з питань громадянства №19/20-14/14 від 24 квітня 2023 року повернено Державній міграційній службі України матеріали про прийняття до громадянства України, зокрема ОСОБА_1 . У зв`язку із рішенням Комісії при Президентові України з питань громадянства від 13 квітня 2023 року.
Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо порушення Порядку №215, повторного розгляду матеріалів про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України, відкликання рішення (індивідуального акта), оформленого протоколом №1 від 13 квітня 2021 року про внесення Президентові України пропозицій щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 разом із проектом указу Президента України про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 та щодо повторного ухвалення рішення (індивідуального акта), оформленого протоколом №5 від 13 квітня 2023 року, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення УДМС у Полтавській області від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну Баї Міладу Хушангу не є предметом спору у цій справі та відповідно до предмету доказування у цій справі не належать обставини щодо правомірності його прийняття, а оскільки відсутні докази скасування рішення УДМС у Полтавській області від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну Баї Міладу Хушангу, відтак обставина відсутності у позивача однієї із обов`язкових умов для прийняття його до громадянства України документально підтверджена.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
За приписами ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17.
Так, спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІII (далі - Закон №2235-ІII), який відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, а також Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (далі - Порядок №215), який відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Відповідно до визначень, які наведені у статті 1 Закону України від 18.01.2001 №2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон №2235-ІІІ):
- громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;
- громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;
- іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 3 Закону №2235-ІІІ громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Відповідно до ст.6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Згідно із положеннями статті 9 Закону № 2235-III (у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про прийняття до громадянства) іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.
Умовами прийняття до громадянства України є:
1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;
2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України. Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства;
3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років. Ця умова не поширюється на іноземців чи осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянином України понад два роки, і на іноземців чи осіб без громадянства, які перебували з громадянином України понад два роки у шлюбі, що припинився внаслідок його смерті. Дворічний термін перебування у шлюбі з громадянином України не застосовується до іноземців і осіб без громадянства, яким було надано дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію". Для осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, термін безперервного проживання на законних підставах на території України встановлюється на три роки з моменту надання їм статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, а для осіб, які в`їхали в Україну особами без громадянства, - на три роки з моменту в`їзду в Україну. Для іноземців та осіб без громадянства, які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, термін безперервного проживання на законних підставах на території України встановлюється на три роки з моменту набрання чинності контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України;
4) отримання дозволу на імміграцію. Ця умова не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні, та на іноземців і осіб без громадянства, які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України або які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України "Про імміграцію" (7 серпня 2001 року) і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні;
5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі);
6) наявність законних джерел існування. Ця умова не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні.
Положення, передбачені пунктами 3 - 6 частини другої цієї статті, не поширюються на осіб, які мають визначні заслуги перед Україною, у тому числі на іноземців і осіб без громадянства, які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою, на осіб, прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, і на осіб, які отримали посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
До громадянства України не приймається особа, яка:
1) вчинила злочин проти людства чи здійснювала геноцид;
2) засуджена в Україні до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину (до погашення або зняття судимості) з урахуванням рівня загрози для національної безпеки держави;
3) вчинила на території іншої держави діяння, яке визнано законодавством України тяжким або особливо тяжким злочином.
Положення частини п`ятої цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", якщо компетентні органи України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлять, що такі рішення прийняті з політичних мотивів правоохоронними та/або судовими органами держави, яка вчинила акт агресії проти України, або держави, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року N 68/262.
Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.
Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.
З огляду на положення наведених норм, однією із обов`язкових умов прийняття до громадянства України є отримання іноземцем чи особою без громадянства дозволу на імміграцію (крім осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні, та на іноземців і осіб без громадянства, які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України або які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України "Про імміграцію" (7 серпня 2001 року) і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні).
Відповідно до статті 23 Закону № 2235-III Комісія при Президентові України з питань громадянства: 1) розглядає заяви про прийняття до громадянства України, вихід з громадянства України та подання про втрату громадянства України і вносить пропозиції Президенту України щодо задоволення цих заяв та подань; 2) повертає документи про прийняття до громадянства України чи про вихід з громадянства України уповноваженому центральному органу виконавчої влади з питань громадянства або Міністерству закордонних справ України для їх оформлення відповідно до вимог чинного законодавства України; 3) контролює виконання рішень, прийнятих Президентом України з питань громадянства.
Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України"» від 27 березня 2001 року № 215/2001 з метою організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджено Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства /надалі - Положення № 215/2001/ та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень /надалі - Порядок №215/2001/.
Відповідно до положень пункту 1 та 2 Положення № 215/2001 Комісія при Президентові України з питань громадянства (далі - Комісія) є допоміжним органом при Президентові України, утвореним відповідно до Закону України "Про громадянство України". Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України "Про громадянство України", іншими законами, міжнародними договорами України з питань громадянства, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням.
Пунктом 3 Положення № 215/2001 передбачено, що основними завданнями Комісії є, зокрема: розгляд заяв про прийняття до громадянства України, про вихід із громадянства України, подань про втрату громадянства України, документів про припинення громадянства України з підстав, передбачених міжнародними договорами України, внесення пропозицій Президентові України з цих питань; здійснення контролю за виконанням рішень з питань громадянства, прийнятих Президентом України.
Згідно з пунктом 4 Положення № 215/2001 Комісія для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: повертати заяви разом із доданими до них документами про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подання про втрату громадянства України, документи про припинення громадянства України з підстав, передбачених міжнародними договорами України, Державній міграційній службі України або Міністерству закордонних справ України для оформлення їх відповідно до вимог законодавства України; одержувати в установленому порядку від центральних та місцевих органів виконавчої влади інформацію, необхідну для розгляду заяв про прийняття до громадянства України і про вихід із громадянства України, подань про втрату громадянства України, документів про припинення громадянства України з підстав, передбачених міжнародними договорами України; звертатися у межах своєї компетенції до центральних та місцевих органів виконавчої влади щодо проведення ними перевірки підстав, наявність або відсутність яких є необхідними для прийняття до громадянства України або припинення громадянства України, та виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України.
Відповідно до положень пунктів 6, 8, 9 та 11 Положення № 215/2001 організаційною формою роботи Комісії є засідання, які проводяться в міру потреби.
Рішення Комісії приймається шляхом голосування. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість присутніх на засіданні членів Комісії. У разі рівного розподілу голосів голос головуючого на засіданні є вирішальним.
Рішення Комісії оформлюються протоколами, які підписуються головуючим на засіданні Комісії.
Рішення Комісії разом із підготовленими проектами указів Президента України про прийняття до громадянства України або про припинення громадянства України подаються на розгляд Президентові України.
Пунктом 45 Порядку № 215/2001 передбачено перелік документів, що подаються для прийняття до громадянства України, у якому зазначено, що для прийняття до громадянства України особа (за винятком іноземців та осіб без громадянства, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, та які мають визначні заслуги перед Україною та прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України) подає документи, зокрема: д) один із таких документів: - копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну; - копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України "Про імміграцію", - копію посвідки на постійне проживання.
Розділ IV Порядку № 215 визначає, зокрема, "Порядок розгляду заяв і подань з питань громадянства Комісією при Президентові України з питань громадянства" (пункти 110-112), а також "Прийняття Президентом України рішень з питань громадянства України" (пункти 113-116).
Згідно з пунктом 110 Порядку № 215/2001 попереднє опрацювання та підготовку матеріалів з питань громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює відповідний структурний підрозділ Офісу Президента України.
Якщо під час попереднього опрацювання та розгляду матеріалів з питань громадянства України буде встановлено, що подані заявником документи про прийняття до громадянства України чи про вихід із громадянства України або подання, затверджені Державною міграційною службою України чи Міністерством закордонних справ України, про втрату громадянства України та додані до них необхідні документи, або документи про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України, не оформлені відповідно до вимог законодавства України та міжнародних договорів України з питань громадянства, такі заяви, подання та документи повертаються відповідним структурним підрозділом Офісу Президента України відповідно до Державної міграційної служби України чи Міністерства закордонних справ України для доопрацювання та усунення недоліків.
Згідно з пунктом 111 Порядку № 215/2001 Комісія при Президентові України з питань громадянства перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття особи до громадянства України та виходу особи з громадянства України, а також наявності підстав для втрати особою громадянства України; відсутність підстав, за наявності яких прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України не допускається.
За результатами розгляду Комісія при Президентові України з питань громадянства приймає рішення про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подань про втрату громадянства України та документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
У разі прийняття Комісією рішення про відсутність підстав для задоволення Президентом України заяв про прийняття до громадянства України, про вихід із громадянства України, подань про втрату громадянства України, документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України, Комісія повертає зазначені матеріали відповідно до Державної міграційної служби України чи Міністерства закордонних справ України разом із копією такого рішення.
При цьому згідно з пунктом 112 Порядку № 215/2001 загальний строк розгляду заяв і подань про прийняття до громадянства України або припинення громадянства України не повинен перевищувати одного року з дня їх надходження. Загальний строк розгляду заяв про прийняття до громадянства України дітей, осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, та осіб без громадянства не повинен перевищувати дев`яти місяців з дня їх надходження.
Відповідно до пункту 113 Порядку № 215/2001 рішення про прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України приймає Президент України.
Прийняття до громадянства України або припинення громадянства України здійснюється шляхом видання указів Президента України.
Згідно з пунктом 114 Порядку № 215/2001 рішення Президента України про прийняття особи до громадянства України або припинення громадянства України надсилається Державній міграційній службі України, Міністерству закордонних справ України та Центральній виборчій комісії.
Матеріали з питань громадянства України, за якими Президентом України прийнято рішення про прийняття особи до громадянства України або припинення громадянства України, повертаються відповідним структурним підрозділом Офісу Президента України до Державної міграційної служби України та Міністерства закордонних справ України.
Пунктом 115 Порядку № 215/2001 встановлено. що Державна міграційна служба України надсилає повідомлення про прийняті Президентом України рішення через територіальний орган Державної міграційної служби України до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання осіб, щодо яких прийнято рішення.
Міністерство закордонних справ України надсилає повідомлення про прийняті Президентом України рішення дипломатичним представництвам чи консульським установам України за місцем постійного проживання осіб, щодо яких прийнято рішення.
Центральна виборча комісія використовує надіслані їй рішення Президента України про прийняття особи до громадянства України або припинення громадянства України у межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний реєстр виборців".
Пунктом 116 передбачено, що територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України у тижневий строк повідомляють у письмовій формі відповідну особу про прийняте Президентом України рішення.
Отже, з наведеного правового регулювання слідує, що Комісія при Президентові України з питань громадянства здійснює розгляд заяв про прийняття до громадянства України, а також перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття особи до громадянства України; відсутність підстав, за наявності яких прийняття особи до громадянства України не допускається. За результатами розгляду заяви про прийняття до громадянства Комісія при Президентові України з питань громадянства приймає рішення, які оформлюються протоколами, або 1) про внесення пропозиції Президентові України щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України, після чого рішення Комісії разом із підготовленим проектом указу Президента України про прийняття до громадянства України подається на розгляд Президентові України, або 2) про відсутність підстав для задоволення Президентом України заяви про прийняття до громадянства України, після чого Комісія повертає відповідні матеріали до Державної міграційної служби України чи Міністерства закордонних справ України разом із копією такого рішення. Загальний строк розгляду Комісією заяви про прийняття до громадянства України не повинен перевищувати одного року з дня її надходження.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів зазначає, що у рішенні від 29 березня 2021 року по справі №440/612/21, яке набрало законної сили 09 червня 2021 року Полтавський окружний адміністративний суд встановив, що матеріали справи про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» 29 квітня 2020 року надіслано на розгляд до Комісії при Президентові України з питань громадянства.
Рішенням Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 9901/234/21, що набрало законної сили 05 січня 2022 року, встановлено, що 13 квітня 2021 року відбулося засідання Комісії при Президентові України з питань громадянства, на якому було прийнято рішення, оформлене протоколом № 1, внести на розгляд Президента України пропозицію задовольнити заяву ОСОБА_1 та прийняти до громадянства України.
З огляду на встановлені та підтверджені матеріалами спрвави обставини, судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем строку розгляду його заяви, оскільки рішення за результатами розгляду його заяви прийнято 13 квітня 2021 року, тобто в межах річного строку, встановленого пунктом 112 Порядку № 215/2001.
У рішенні Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 9901/234/21 встановлено, що згідно службової записки Департаменту документального забезпечення Офісу Президента України від 12 липня 2021 року № 28-05/593 за даними зафіксованими СЕД АСКОД проект Указу Президента України "Про прийняття до громадянства України", до якого включено ОСОБА_1 , опрацьовано відповідним профільним структурним підрозділом та 20 травня 2021 року о 15.35 год передано на погодження Керівнику Офісу Президента України та для доповіді Президенту України (вх. П/9991/234/21-07 від 19.07.2021).
Доводи апелянта про порушення Президентом України строку розгляду пропозиції Комісії при Президентові України з питань громадянства, оформленої протоколом № 1, щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України, та прийняття Президентом України відповідного Указу судова колегія відхиляє, оскільки такому доводу позивача вже надавалася правова оцінка Верховним Судом у рішенні від 01 грудня 2021 року у справі №9901/234/21 та Верховний Суд, проаналізувавши положення Порядку № 215/2001, зокрема пунктів 112-116, а також приписи статей 106 Конституції України, 9, 22 Закону №2235-III, дійшов правових висновків, що видання Указу про прийняття особи до громадянства України є дискреційним правом Президента України, підставою для реалізації якого є рішення Комісії при Президентові України з питань громадянства про внесення пропозиції Президентові України щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України. При цьому строк реалізації такого дискреційного повноваження Президента України жодним чинним нормативним правовим актом не визначено. Пунктом 112 Порядку № 215/2001 визначений загальний строк розгляду заяви про прийняття до громадянства України Комісією при Президентові України з питань громадянства, а не Президентом України.
Як вбачається з матеріалів справи, що доки рішення Комісії, оформлене протоколом № 1 від 13 квітня 2021 року, про внесення на розгляд Президента України пропозиції про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо прийняття до громадянства України із підготовленим проектом указу Президента України про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 , перебувало на розгляді у Президента України, до Департаменту з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України 27 березня 2023 року надійшов лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 21 березня 2023 року №6.4-4005/6-23, у якому повідомлено, що рішенням УДМС у Полтавській області від 16 березня 2023 року скасовано дозвіл на імміграцію в Україну Баї Міладу Хушангу.
Оскільки строк для розгляду Президентом України матеріалів з питань громадянства України та видання Указу про прийняття особи до громадянства України жодним чинним нормативним правовим актом не визначено та розгляду Президентом України таких матеріалів та прийняттю ним такого Указу передує процес опрацювання документів Комісією при Президентові України з питань громадянства, яка перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття особи до громадянства України; відсутність підстав, за наявності яких прийняття особи до громадянства України не допускається, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Комісія при Президентові України з питань громадянства, отримавши від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України листа від 21 березня 2023 року №6.4-4005/6-23 разом з рішенням УДМС в Полтавській області від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну Баї Міладу Хушангу, зобов`язана була на виконання вимог пункту 111 Порядку № 215/2001 вчинити дії щодо перевірки підтвердження документами виконання умов прийняття ОСОБА_1 до громадянства України з урахуванням отриманої додаткової інформації та прийняти відповідне рішення: або рішення про внесення пропозиції Президенту України щодо задоволення заяви про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України (з урахуванням додаткових матеріалів з питань громадянства України), або про відсутність підстав для задоволення Президентом України заяви про прийняття до громадянства України (з урахуванням додаткових матеріалів з питань громадянства України).
Колегія суддів наголошує, що до повноважень Президента України не належить перевірка підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України, тоді як таке повноваження належить до повноважень Комісії при Президентові України з питань громадянства.
Крім того, як встановлено вірно судом першої інстанції, що до повноважень Президента України не належить повноваження щодо видання Указу про відмову у прийнятті до громадянства України, в той час як Комісія при Президентові України з питань громадянства відповідно до пункту 111 Порядку № 215/2001 вправі прийняти рішення, оформлене протоколом, про відсутність підстав для задоволення Президентом України заяви про прийняття до громадянства України, після чого Комісія повертає відповідні матеріали до Державної міграційної служби України чи Міністерства закордонних справ України разом із копією такого рішення.
З огляду на те, що відповідно до положень пункту 4 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» однією із обов`язкових умов для прийняття до громадянства України іноземця або особи без громадянства є отримання цими особами дозволу на імміграцію, то наслідком відсутності такого дозволу або його скасування у встановленому законодавством порядку є непідтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України, у зв`язку з чим цілком логічним та правомірним є висновок Комісії при Президентові України з питань громадянства про відсутність підстав для задоволення Президентом України заяви про прийняття до громадянства України Баї Міладу Хушангу, що наведений у пункті 2 рішення, оформленого протоколом № 5 від 13 квітня 2023 року.
Судовим розглядом не встановлено, що позивач належить до осіб, для яких не є обов`язковим отримання дозволу на імміграцію в Україну для прийняття до громадянства, та відповідні вимоги не були предметом спору в даній справі та таких доводи позивачем не заявлено.
Так, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують наявність у позивача статусу біженця в Україні або особи, якій надано притулок в Україні, або особи, яка в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України або яка прибула в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України "Про імміграцію" (7 серпня 2001 року) і має у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримав посвідку на постійне проживання в Україні.
Колегія суддів зауважує, що рішення УДМС у Полтавській області від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну Баї Міладу Хушангу не є предметом спору у цій справі та відповідно до предмету доказування у цій справі не належать обставини щодо правомірності його прийняття.
Судом першої інстанції вірно надана оцінка доказам у справі стосовно того, що рішення УДМС у Полтавській області від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну Баї Міладу Хушангу не скасовано, а відтак у позивача відсутня одна із обов`язкових умов для прийняття його до громадянства України.
З огляду на викладене, оскільки обставина, що припинила існування у позивача однієї із обов`язкових умов для прийняття позивача до громадянства України (прийняття рішення УДМС у Полтавській області від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ), виникла вже після прийняття відповідачем рішення, оформленого протоколом № 1 від 13 квітня 2021 року, про внесення на розгляд Президента України пропозиції про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо прийняття до громадянства України та до моменту видання Президентом України Указу про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України, а також з огляду на те, що чинним законодавством не встановлений строк для розгляду Президентом України матеріалів з питань громадянства України та не передбачена можливість видання Президентом України Указу про відмову у прийнятті до громадянства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого протоколом №5 від 13 квітня 2023 року, як у частині відкликання пропозиції Комісії при Президентові України з питань громадянства Президенту України щодо задоволення заяви про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 (протокол № 1 від 13 квітня 2021 року), так і у частині встановлення відсутності підстав для внесення пропозиції Главі держави про задоволення заяви про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 та для задоволення Президентом України заяви про прийняття до громадянства України цієї особи, а також у частині повернення матеріалів щодо прийняття до громадянства України ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України.
Клопотання про витребування від Полтавського окружного адміністративного суду справу № 440/612/21, колегія суддів залишає без задоволення, з огляду на те, що позивач не заявляє про витребування конкретних доказів у відповідача або третьої особи, які на його думку мають значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в зв`язку з неможливістю надати ці докази самостійно, а рішенням суду у справі № 440/612/21, що набрало законної сили, у відповідності до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, яке міститься у матерілах справи, враховано судом першої та апеляційної інстанції в ході вирішення спору по суті.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 по справі №440/14238/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич