Справа № 308/440/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

06.05.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сотника Вячеслава Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят коп..).
        Відповідно до постанови суду, - 27.11.2023 року о 03 год. 46 хв., в м. Ужгород, вул. Капушанська 168, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Pegeout д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку о 04 год. 32 хв., за що передбачена відповідальність ч. 1. ст. 130 КУпАП.
       Не погоджуючись з даною постановою адвокат Сотник В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при вивченні матеріалів справи захисником виявлено ряд порушень працівниками поліції, однак такі судом до уваги взагалі не прийняті. Стверджує, що на відеозаписах, які наявні в матеріалах справи не зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та здійснював той чи інший рух даним транспортним засобом, оскільки вказаний транспортним засіб був припаркований, тобто перебував у нерухомому стані, а також був вимкнений двигун. Вважає, що були порушені ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому категорично відмовили подзвонити адвокату, що є підставою для скасування протоколу у справі про адміністративне правопорушення.
       Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Всупереч доводам апеляційної скарги, порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 412542 від 27.11.2023 слідує, що 27.11.2023 року о 03 год. 46 хв., в м. Ужгород, вул. Капушанська 168, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Pegeout д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння як у медичному закладі так і на місці зупинки відмовився у встановленому законом порядку о 04 год. 32 хв., чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підписом у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений.
Незважаючи на заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 412542 від 27.11.2023, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 248049 від 27.11.2023, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП; копією протоколу АА № 009178 про адміністративне затримання від 27.11.2023; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 269789 від 27.11.2023, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП; рапортом поліцейського Валерія Мельничина від 27.11.2023; розпискою ОСОБА_1 про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу марки Pegeout д.н.з НОМЕР_1 за адресою: м. Ужгород, Капушанська 168; диском із відеозаписами, на якому засвідчено, зокрема факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідчення на стан сп`яніння; витребуваними апеляційним судом матеріалами адміністративних справ № 308/599/24, 308/600/24 та іншими матеріалами справи.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів захисника про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, а саме право на захист, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Жодний нормативно-правовий акт не передбачає необхідної присутності адвоката під час проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також обов`язку працівника поліції при огляді водія на стан сп`яніння та при складанні протоколу за результатами огляду забезпечити участь захисника.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості висловити свої доводи щодо обставин провадження, висловлювати правову позицію в ході апеляційного перегляду провадження, скористався своїм правом на оскарження постанови суду в апеляційному порядку, а тому відсутні підстави вважати, що було порушено його право на захист.
Доводи наведені адвокатом Сотник В.М. в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду, був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, оскільки вказаний транспортним засіб був припаркований, тобто перебував в нерухомому стані, а також був вимкнений двигун, апеляційний суд також відхиляє, і розцінює як обраний ним спосіб захисту та невдалу спробу змоделювати ситуацію на свою користь з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі доводи в сукупності спростовуються змістом переглянутих відеозаписів.
Зокрема, з відеозапису фіксації обставин події вбачається, що працівники поліції слідували за автомобілем марки Pegeout д.н.з НОМЕР_1 , який зупинився на парковці біля супермаркету «Велмарт». ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що «здох» генератор і він приїхав сюди щоб залишити автомобіль, тобто ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом.
Також вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спецзасобів, так і в закладі охорони здоров`я, відмовився. При цьому, у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, озвучені останньому та відображені в протоколі.
Зазначений відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо доводів захисника про виявлення ним при вивченні матеріалів справи ряд порушень працівниками поліції, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Сотника В.М. з приводу незаконних дій працівників поліції, а незгода з діями працівників поліції була висловлена останнім лише під час подання апеляційної скарги, що можна розцінювати, як спосіб захисту ОСОБА_1 .

Також під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції, які склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 412542 та інші процесуальні документи, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 процесуальних документів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в них були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вони зацікавлені у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних, у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, під час розгляду справи у місцевому суді, а також при розгляді апеляційної скарги не здобуто жодного доказу, який може свідчити про те, що ОСОБА_1 та його захисник Сотник В.М. оскаржували дії поліцейських, що дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівників поліції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі сторона захисту.
Крім того, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

       З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
        Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сотника Вячеслава Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага