КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/11337/2024                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                         Справа № 756/230/24
 
04 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Кафідової О.В.
суддів                       - Оніщука М.І.
                                  - Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Корнілова Лева Олександровича на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Диби О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,-
 
                                              в с т а н о в и в:
 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулсь до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека»,в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 16 657, 00 грн. та судові витрати.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів.
У березні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корнілов Лев Олександрович звернулись до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про відмову від позову.
В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що 26.02.2024 року на розрахунковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 16 567, 00 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів виконані відповідачем в повному обсязі. Тому, вважає, що провадження в цій частині підлягає закриттю.
З урахуванням вище викладеного просив суд прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «Пологовий будинок «Лелека» в частині стягнення грошових коштів в розмірі 16 567 грн. 00 коп. Постановити ухвалу про закриття провадження у справі в частині стягнення грошових коштів в розмірі16 567 грн. 00 коп. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 1 073, 00 грн. судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року прийнято відмову ОСОБА_1 від заявлених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів.
Провадження у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів закрито.
Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути платнику ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору згідно квитанції №320529451 від 15.12.2023.
У задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року, 24 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корнілов Лев Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення судових витрат та в цій частині постановити нову ухвалу, відповідно до якої стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь  ОСОБА_1 1 073 грн. судового збору та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права. 
Зазначає, що 26.02.2024 року на розрахунковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 16 567, 00 грн.
06 березня 2024 року позивач направив до суду заяву з повідомлення про сплату відповідачем грошових коштів в розмірі 16 567,00 грн. В даній заяві позивач просив закрити провадження у справі в частині стягнення грошових коштів в розмірі 16 567 грн. 00 коп. (сплачені після відкриття провадження та оплачені в момент направлення відзиву на позовну заяву).
Звертає увагу суду на те, що в даній заяві позивач посилався на частину 3 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та просив стягнути з відповідача судові витрати понесені у зв?язку із розглядом справи, а саме: 1 073,00 грн. судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Вказує на те, що подання заяви від 06.03.2024 року стосувалася саме того, що вимоги позивача в частині грошових коштів були задоволенні відповідачем після пред`явлення позову.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу суд першої інстанції посилався на те, що позивач звернувся до суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження, оскільки відповідач виплатив заборгованість позивачу у повному обсязі, а тому вона вважає, що провадження у справі підлягає закриттю. Фактичний зміст зазначеної заяви свідчить про відмову позивача від позову. Разом з тим, підставою для відшкодування судових витрат в даному випадку є лише не підтримання позивачем своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Відповідно до ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення за вирішенням цього спору.
В заяві про закриття провадженн, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
За змістом наведеної норми при відмові позивача від позову на користь позивача присуджується стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача у разі, якщо він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.
Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.
Установивши, що вимоги позивача про про відшкодування грошових коштів задоволено відповідачем вже після звернення останнього до суду з відповідним позовом та до ухвалення рішення суду і вирішення спору, а подання позивачем заяви про відмову від позову та закриття у зв`язку із цим провадження у справі зумовлено фактом задоволення відповідачем заявлених ним вимог, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.  
На підтвердження понесених витрат позивач до першої інстанції надав копію договору про надання правничої допомоги від 22 вересня 2023 року укладеного між адвокатським об'єднанням «Суслов та партнери» та ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2.1, 2.1.1 договору адвокатське об'єднання на підставі звернення клієнта приймає на себе зобовязання з надання наступної правничої допомоги клієнт: представництво інтересів клієнта  здійснюється в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій з усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями ЦПК України та ГПК України.
Відповідно до розділу 4 за наданням правової допомоги клієнт зобовязується виплатити адвокатському обєднанню гонорар у розмірі та за умов, визначених актом наданих послуг. Клієнт, погоджуючись з оплатою інших додаткових витрат, платних послуг адвокатів Адвокатського об?єднання (проведення досліджень тощо), компенсує їх. Право Адвокатського об?єднання на отримання невнесеного (недовнесеного) гонорару не залежить від результату виконання доручення.
Позивачем було надано докази оплати адвокатських послуг позивачем у розмірі 4 000, 00 грн. 
26 лютого 2024 року між  адвокатським об'єднанням «Суслов та партнери» та ОСОБА_1 було підписано акт наданих послуг відповідно до якого відповідно до п. 2.1.1. договору Адвокатське об?єднання в період з 22.09.2023 року по 26.02.2024 року надало, а клієнт прийняв наступну правнич допомогу: консультація клієнта (вивчення матеріалів, аналіз практики, тошо); підготовка та направлення вимоги до ТОВ «ПБ «Лелека»; телефонні перемовини з представниками ТОВ «ПБ «Лелека» стосовно виконання вимоги; підготовка позовної заяви, ксерокопіювання додатків до позовної заяви та направлення до Оболонського районного суду міста Києва. Вартість наданих послуг (гонорар) становить 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Відповідно до детального опису робіт виконаних адвокатом 22.09.2023 року
25.09.2023 року - ознайомлення з наданими матеріалами; аналіз судової практики; консультація; 2 год.
25.09.2023 року - підготовка та направлення вимоги про повернення коштів до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека»; 2 год.
30.10.2023 року 09.11.2023 року -телефонні дзвінки до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» стосовно виконання вимоги про повернення коштів; 30 хв.
26.12.2023 року - підготовка позовної заяви про стягнення (повернення) грошових коштів, ксерокопіювання додатків до позовної заяви та направлення до Оболонського районного суду міста Києва; 3 год. 30 хв.
06.03.2024 року - підготовка та направлення заяви про закриття провадження в частині до Оболонського районного суду міста Києва та учаснику справи; 1 год 30 хв.
Підписанням даного акту сторони підтверджують відсутність будь-яких претензій.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.  
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
  Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.  
Відповідно до вимог  ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України,  у разі недотримання  вимог частини  четвертої цієї статті суд може,  за клопотанням іншої сторони,  зменшити розмір  витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Дослідивши подані представником позивача докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, складність справи та відсутність зі сторони відповідача заперечень, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
Також на користь позивача підлгають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі1 073,00 грн. та апеляційної скарги у розмірі 605,60 грн., а разом 1678,60 грн. 
Керуючись ст. ст. 137, 141, 142, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Корнілова Лева Олександровича задовольнити. 
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року в частині зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути платнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору та в частині відмови у стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (ЄДРПОУ 39155132, юридична адреса: м. Київ, вул. Квітки Цісик, 56) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1678,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий:                                              Судді: