Справа № 450/2295/23                        Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/401/24                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2024 року м.Львів

Справа № 450/2295/23
  Провадження № 22ц/811/401/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 31 жовтня 2023 року  у складі судді Даниліва Є.О., у справі за позовом  позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:
17 травня 2023 року позивач звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 1 липня 2022 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода Фабіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Внаслідок цього позивач отримала тілесні ушкодження. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/2292/22 у ДТП ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження про його обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля на момент ДТП була застрахована у відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес». 14 листопада 2022 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач листом від 29 листопада 2022 року повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки згідно ухвали суду позивач зазначила, що з обвинуваченим примирилась, претензій до нього не має. Вважає відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування безпідставною та такою, що грубо порушує її права на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно її розрахунку загальний розмір відшкодування становить: 22 101,07 грн. - шкода, пов`язана з лікуванням; 1 105,05 грн. - моральна шкода. Просить стягнути страхове відшкодування розмірі 23 206 грн. та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2 988 грн., інфляційні втрати - 512, 97 грн. та 3 % річних - 166 грн.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Приватного Акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 23 206 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2 988 грн., інфляційні втрати в розмірі 512,97 грн., 3 % річних в розмірі 166 грн. Проведено розподіл судових витрат.
Рішення суду оскаржує АТ «Страхова Компанія «ББС ІНШУРАНС» (нова назва - ПАТ СК «Брокбізнес»). Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що оскільки позивач заявила про відсутність претензій до обвинуваченого, а обов`язок страховика на виплату страхового відшкодування є похідним від обов`язку особи на відшкодування завданої шкоди, відтак обов`язок на виплату страхового відшкодування у страховика припинився. Також зазначає, що у рішенні суду не має обґрунтування сум, які стягуються і те, яким чином розраховувалися суми штрафних санкцій.
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Встановлено, що ОСОБА_2 1 липня 2022 року о 6 годині, керуючи транспортним засобом марки «Шкода» моделі «Фабіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Львів-Пустомити в напрямку с. Наварія Львівського району Львівської області, на 15 км + 600 м, поблизу м. Пустомити Львівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Р.10 п.10.1, Р.12 п.12.1, Р.13 п.13.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, створив загрозу безпеці дорожнього руху, здійснив наїзд на бордюр та допустив в стані некерованості виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги в кювет, внаслідок чого його пасажир ОСОБА_1 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2022 року (справа № 450/2292/22) ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності звільнено та кримінальне провадження про його обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Ухвала набрала законної сили 1 жовтня 2022 року.
Цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля марки «Шкода Фабіа» на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Брокбізнес» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209177063.
14 листопада 2022 року позивач звернулась до відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 23 206,00 грн., з яких: 22 101,07 грн. - шкода, пов`язана з лікуванням; 1 105,05 грн. - моральна шкода.
Відповідач листом від 29 листопада 2022 року повідомив заявника про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки згідно ухвали суду позивач з обвинуваченим примирилась, претензій до нього не має, що і виключає обов`язок страховика виплачувати страхове відшкодування.
На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов  до висновку про  наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача  заявлених нею сум, оскільки страховик ПАТ СК «Брокбізнес» після настання страхового випадку у встановлений законом строк не виконав зобов`язання щодо здійснення страхової виплати на користь позивача, чим допустив прострочення грошового зобов`язанням, внаслідок чого на суму цього зобов`язання нараховуються суми, передбачені законом.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.
Згідно Закону України «Про страхування страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно зі статтею 3 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 вказаного Закону).
Згідно із п. 36.5 ст. 36 наведеного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.
Велика Палата Верховного Суду вказувала, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання,оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
У постанові від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий правовий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 161/12771/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19, від 9 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про  наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 23 206 грн. страхового відшкодування, пені у розмірі 2 988 грн., інфляційних втрат в розмірі 512,97 грн. та 3% річних - 166 грн.
Матеріали справи не містять доказів про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконати умови договору страхування, а відсутність претензій ОСОБА_1 до винуватця ДТП не звільняє відповідача від обов`язку виплатити страхове відшкодування, оскільки примирення учасників кримінального провадження не означає, що потерпіла одержала повне відшкодування завданої їй шкоди.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам його заперечень проти позову у цій справі, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі.
З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду не встановлені.
Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена 12 квітня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк