Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/236/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2024 року, якою:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто з нього судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.,
За участі:
захисника – Вакуленка О.В.,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2024 року, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 25.02.2024 року о 22 год. 30 хв. по вул.Юрія Власенка, 2 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Wagon», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» №180 від 25.02.2024 року, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді районного суду, в апеляційній скарзі захисник Вакуленко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження по справі.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що на його думку постанова підлягає скасуванню, в зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та постановлено з істотними порушеннями Закону, з наступних підстав.
Так, зокрема зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 працівниками поліції була безпідставною. В подальшому працівник поліції, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою надати своїм діям рис законності, о 22.47, не повідомивши підстави своїх дій, протиправно затримав та позбавив свободи гр. ОСОБА_2 , о 22.51 озвучив нову нічим не аргументовану власну версію про те, що ОСОБА_2 начебто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не зазначивши підстав такого твердження, а саме зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння: почервоніння очей та обличчя, хиткої ходи, тремтіння пальців рук та нечіткої мови.
З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, у гр. ОСОБА_2 , не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, у нього відсутнє почервоніння очей та обличчя, хиткої ходи, тремтіння пальців рук та нечіткої мови.
Крім того зазначає, що постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 на місці зупинки не складалась, протоколи за ст. 185, 188-28 КУпАП не складались, до відділку поліції гр. ОСОБА_2 не доставлявся.
Під час спілкування з ОСОБА_2 , він як захисник, в порядку передбаченому п.7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», отримав від ОСОБА_2 скріншот протоколу серія ААД №697936 від 25.02.2024року, який працівники патрульної поліції склали та надали можливість ОСОБА_2 сфотографувати о 00:44 26.02.2024р. на мобільний телефон Apple iPhone 11 IMEI НОМЕР_3 , номер НОМЕР_4 .
Під час ознайомлення зі справою, адвокатом було встановлено, що до матеріалів справи 404/1901/24 додано сфальшований протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 697937 від 25.02.2024р.
Враховуючи зазначене, сторона захисту зазначає, про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 сфальсифіковано та не можуть слугувати доказом винуватості останнього.
Інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм будь-яких вимог ПДР України, а отже зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». У матеріалах справи відсутні жодні докази порушення водієм правил дорожнього руху та наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння.
На обґрунтування вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.02.2024 року , долучено та до суду направлено зокрема, відеозапис події, який на переконання захисту є неналежним та недопустимим доказом у справі, проте судом визнаний як належний та допустимий.
Аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази в їх сукупності, захист вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.
Так, відеофіксація починається о 22:32 25.02.2024р. переривається о 22:47 поновлюється о 22:50 переривається о 22:52 поновлюється о 23:34.
Переглядом наявного у справі відеозапису, захист об`єктивно констатує, що під час можливого проходження ОСОБА_2 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відеокамера поліцейського не працювала, будь-якої фіксації здачі аналізів ОСОБА_2 не зафіксовано, доказів зворотного матеріали справи не містять. При цьому, пояснень свідків щодо фіксації проходження ОСОБА_2 на визначення стану сп`яніння поліцейським не надано.
Захист неодноразово зазначав, що відеозапис не містить жодних даних, які підтверджували правомірність дій поліції та свідчить про недотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції та вимог ст.266 КУпАП, зокрема: взагалі не відображає складання працівниками поліції будь яких процесуальних документів, зокрема час та місце їх складання, присутність або відсутність ОСОБА_2 при таких діях, міркування, доводи, відмову від підписання таких «документів» останнім, не відображає алгоритм та послідовність дій, визначених КУпАП та Інструкцією, не відображає процедуру можливого проходження та/або відмову від такого медичного обстеження, проходження тесту, забору аналізів тощо та зводиться до фіксування системних протиправних дій працівниками поліції та грубого порушення права на захист.
За таких обставин, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, без зазначення часу та дати складання, за відсутністю свідків та відофіксації процедури відмови від проходження огляду, відсутність у матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу та висновок, щодо результатів медичного огляду, проведений без відеофіксації та свідків, кожен окремо та у своїй сукупності є неналежними та недопустимими доказами у справі, та не можуть слугувати беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_2 .
Так, захист неодноразово звертав увагу суду 1 інстанції на той факт, що обидва протокола серія ААД №697936 від 25.02.2024року та серія ААД № 697937 від 25.02.2024р. складені із зазначенням однієї і той же дати (25.02.24р.), за одним і тим же часом (22.35) та з зазначенням одного і того ж місця складання.
Проте, як вбачається із доданого до матеріалів справи відеозапису, станом на 23.32 25.02.2024 року жодного протоколу не складалось, а протокол ААД №697936 від 25.02.2024року складено 26.02.2024р. об 00.44. Місце та час складання протоколу серія ААД № 697937 від 25.02.2024р., який фігурує у оскаржуваній постанові не відомо, присутність ОСОБА_2 при його складанні, з додержанням процесуальних вимог, судом не встановлено інспектором патрульної служби ОСОБА_3 під час судового засідання не підтверджено.
Викладені в мотивувальній частині оскаржуваної постанови обставини щодо перебігу подій, а саме, що протокол ААД № 697936 складався в якомусь кабінеті та ОСОБА_2 зробив його фотофіксацію після його складання, спростовуються відеозаписом на якому відображено останнє спілкування інспектора патрульної служби та ОСОБА_2 поза межами будь якого приміщення, та відсутність на той момент будь яких складених протоколів.
Крім цього, на переконання захисту, з огляду на встановлені факти протиправної поведінки інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Кіровоградський області ДПП - Подоляна В.В. викладені вище, враховуючи, що він є зацікавленою особою у справі, як посадова особа яка складала протокол про адміністративне правопорушення, будучи зацікавленим у результаті розгляду адміністративної справи, не могла бути допитана під час розгляду справи у якості свідка, та його покази не можуть бути покладені в основу оскаржуваної постанови.
Додана до матеріалів справи про адміністративне правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №1524202 від 25.02.2024 р. на переконання сторони захисту є сфальшованою та створена з метою надання рис правомірності протиправним діям працівників поліції, з огляду на наступне.
Постанова створена за допомогою «офісного» принтера, якого у розпорядженні поліції, під час її складання бути не могло, не відповідає усталеной конфігурації у формі «принт-чека». Постанова не підписана уповноваженою особою, яка її складала.
У ч. 6 зазначеної постанови вказано дату та час скоєння «правопорушення» 25.02.2024 р. 23:40:12 вул. Слободянюка, 132 м. Кропивницький, проте в зазначений в час ОСОБА_2 знаходився в іншому місці, що підтверджується доданим до матеріалів справи відеозаписом, тобто в зазначений час не керував будь яким ТЗ, а отже викладені відомості у постанові ЕНА № 1524202 від 25.02.2024 р. не могли слугувати підставою для визначення правомірності зупинки ТЗ.
Захист зазначає, що зупинка транспортного засобу, ОСОБА_2 та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» - що кваліфікується як, безпідставна зупинка ТЗ, а отже усі дані (докази) додані до матеріалів про адміністративне правопорушення є неналежними та недопустимими.
Враховуючи наведені істотні порушення нормативно-правових актів щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння і оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, допущені при складанні матеріалів відносно ОСОБА_2 , вважаю, що доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП України не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 у підтримку апеляційних вимог, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_2 без змін, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції в повній мірі врахував та дотримався вимог зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Необхідною умовою для застосування до порушників відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.
У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вказані норми закону узгоджуються з п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, яка передбачає, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, та вимог ст.266 КУпАП працівниками поліції допущено не було.
Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: 
– протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №697937 від 25.02.2024 року, зафіксовано, що 25.02.2024 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2 по вул.Юрія Власенка, 2 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Wagon», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» №180 від 25.02.2024 року (а.с.1);
– актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що підтверджує пропозицію поліцейських до ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніня на місці зупинки транспортного засобу, від якого останній відмовився. (а.с.3);
– висновком КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» №180 від 25.02.2024 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, огляд проведено о 23.05 год. (а.с.4);
– довідкою УПП в Кіровоградській області про отримання особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом, згідно якої ОСОБА_2 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_5 (а.с.5);
– протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №033173 від 25.02.2024, згідно якого ОСОБА_2 був затриманий у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП для припинення правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення особи (а.с.6);
– відеозаписом події, який міститься у матеріалах справи на DVD диску, та на якому відображені обставини зафіксовані працівниками поліції у протоколі (а.с.7).
Виходячи з аналізу вказаних доказів у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні всебічно дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, згідно яких водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні доводи про те, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП постановлена з порушенням вимог чинного законодавства, без повного, всебічного дослідження обставин справи є надуманими та безпідставними.
Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
Доводи захисника про те, що станом на 23.32 25.02.2024 року жодного протоколу не складалось, а протокол ААД №697936 від 25.02.2024року складено 26.02.2024р. об 00.44. Місце та час складання протоколу серія ААД № 697937 від 25.02.2024р., який фігурує у оскаржуваній постанові не відомо, апеляційний суд не приймає до уваги.
Так, з постанови районного суду убачається, що інспектор поліції Подолян В.В., у судовому засіданні пояснив, що у зв`язку із неповнотою отриманої ним інформації про наявність повторності вчинення правопорушення, відносно ОСОБА_2 помилково було складено протокол серії АДД №697936 від 25.02.2024 за ч.2 ст.130 КУпАП. В подальшому цей протокол був вибракуваний та списаний. Також інспектор зазначив, що одразу після виявлення помилковості кваліфікації стосовно ОСОБА_2 було складено новий протокол серії ААД №697937 від 25.02.2024 із зазначенням часу складання попереднього протоколу, який був вибракуваний та замінений, а ОСОБА_2 було надано право ознайомитися зі вказаного змістом протоколу, від чого останній відмовився.
На підтвердження вказаних обставин суду надано рапорт на вибракування протоколу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ААД № 697936 від 25.02.2024; Акт №3 щомісячного списання бланкової продукції від 07.03.2024; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 697936.
Вказані письмові докази та пояснення поліцейського є логічними та послідовними, повною мірою підтверджують обставини необхідності складання протоколу відносно ОСОБА_2 за іншим номером. При цьому вказані протоколи відносно ОСОБА_2 є аналогічними за реквізитами в тому числі дата та час його складання.
При цьому доводи захисника про те, що протокол ААД №697936 від 25.02.2024року складено 26.02.2024р. об 00.44 не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки 00.44 год. є час його фіксування ОСОБА_2 на камеру телефону, що навпаки свідчить про те, що до цього часу протокол відносно нього вже був складений.
Доводи захисника про те, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 працівниками поліції була безпідставною – спростовуються матеріалами справи.
Так з відеозапису убачається, що транспортний засіб «Mitsubishi Pajero Wagon», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 виконує поворот ліворуч без увімкнення покажчика повороту, та одразу вмикає правий покажчик поворуту та здійснює правий поворот - 1 хв. 12 сек. файлу (video_2024-02-28_11-02-42).
З файлу (export-xqvxx) убачається, що одразу після зупинки транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , працівники поліції повідомили водію про порушення ним вимог п. 9.2 ПДР України, не увімкнення покажчика повороту, а транспортний засіб працівниками поліції був зупинений у відповідності до приписів п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
Апеляційні доводи захисника про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №1524202 від 25.02.2024 р. є сфальшованою, також не приймаються до уваги, оскільки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП не є предметом доказування у цій справі. Про, що також обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.
Доводи захисника про те, що відеозапис не відображує проходження огляду ОСОБА_2 в закладі охорони здоров`я, та не зафіксовано на відеозаписі також процедура складання матеріалів відносно нього, також не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки під час вказаних дії поліцейських відеозапис не є обов`язковим у відповідності до чинного законодавства.
Відеозапис у обов`язковому порядку працівниками поліції проводиться у разі проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Проте і в даному випадку в разі неможливості застосування відеозапису, огляд проводиться у присутності двох свідків (ч.2 ст. 266 КУпАП, Розділ ІІ Інструкції 1452/735).
Також доводи захисника про те, що з відеозапису не вбачається у ОСОБА_2 зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, не спростовують правильність висновків судді районного суду.
Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», при цьому питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.
Більш того, висновком КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» №180 від 25.02.2024 року, встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Безпідставними слід визнати також доводи захисника про те, що відеозапис слід визнати недопустимим доказом оскільки він переривається у часі.
Так, з дослідженого відеозапису убачається, що факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , виявлення працівником поліції у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а після його відмови – в закладі охорони здоров`я, міститься на файлі («export_xqvxx»). 
При цьому, дані обставини є безперервними у часі та не містять будь яких ознак втручання у його хронологію. Тому, вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом у справі, та сумнівів у апеляційного суду не викликає.
Апеляційні доводи захисника про те, що вина ОСОБА_2 не підтверджується доказами по справі є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються вищенаведеним.
Не зважаючи на доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам даної справи, а при накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу порушення під час розгляду районним судом норм матеріального права не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності.
Разом з цим, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції відносно ОСОБА_5 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП. 
Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи викладене, постанова судді районного суду щодо ОСОБА_5 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2024 року, стосовно  ОСОБА_2  за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Л.Я. Ткаченко