ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                     
13 березня 2024 року                                                                   
м. Київ
справа № 236/83/22
провадження № 61-12378св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача Литвиненко І. В.,
суддів Грушицького А. І., Петрова Є. В., Пророка В. В., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»,
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 травня 2021 року № 70758, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТОВ «Українські фінансові операції») грошових коштів у розмірі 18 750, 40 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Краснолиманський міський суд Донецької області рішенням від 08 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. 
Визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 70758, виданий 
28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в розмірі 18 750,40 грн. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Стягнув з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору розмірі 1 362,00 грн. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову місцевий суд виходив з того, що приватний нотаріус не повідомив позивача про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості на користь відповідача, крім того нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки він не перевірив безспірність вимог кредитора.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставив питання про зміну оскарженого рішення в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу та ухвалення у цій частині нового судового рішення про задоволення цієї вимоги.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 30 травня 2023 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 лютого 2022 року закрив.
Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що втрачене провадження цивільної справи № 236/83/22 не відновлене, зокрема, в частині оскарженого рішення місцевого суду, ухвали про відкриття провадження та інших процесуальних ухвал суду першої інстанції, що виключає можливість апеляційного розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Шумейко Я. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2023 року в якій просив оскаржене судове рішення скасувати, а справу повернути до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
У поданій касаційній скарзі представник заявника зазначає, що в ЦПК України не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції закривати апеляційне провадження з підстав неповного відновлення втраченого судового провадження.
Аргументом касаційної скарги також є те, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 2-7985/2003.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 27 вересня 2023 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу № 236/83/22 з місцевого суду.
06 листопада 2023 року справа № 236/83/22 надійшла до Верховного Суду.
Верховний Суд ухвалою від 26 лютого 2024 року справу призначив до розгляду колегією у складі п`яти суддів.
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Ця справі відноситься до справ незначної складності, проте Верховний Суд переглядає оскаржене судове рішення, адже доводи касаційної скарги стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики у зв`язку із незастосуванням апеляційним судом правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 2-7985/2003, а також у необхідністю забезпечення реалізації заявником його гарантованого права на доступ до правосуддя.
Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного оскарження судового рішення. Можливість (право) оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанції є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина. Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду та перегляд оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
Відповідно до статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Інших підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою процесуальним законом не передбачено, тобто визначений у статті 362 ЦПК України перелік є вичерпним.
Ненаділення суду апеляційної інстанції повноваженнями закривати апеляційне провадження, якщо втрачене судове провадження відновлено лише частково, є очевидним, оскільки це відповідає змісту та самому призначенню стадії апеляційного перегляду в цивільному процесі.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року в справі № 2-7985/2003 (провадження № 61-9312сво22) зроблено висновок, що:
«10.3. Застосування судом аналогії закону можливе виключно у тому разі, якщо є прогалина у законі у регулюванні певних відносин, тобто існують суспільні відносини, що відносяться, зокрема до сфери регулювання процесуального права, проте ці відносини не врегульовані жодними нормами процесуального права, втім за своїм змістом, значущістю та актуальністю вимагають такого правового врегулювання у процесуальному законі.
10.4. Оцінюючи спірні цивільні процесуальні відносини, Верховний Суд виснував, що перелік підстав для закриття апеляційного провадження чітко та вичерпно визначений у статті 362 ЦПК України, розширеному тлумаченню цей перелік не підлягає, інші підстави закриття апеляційного провадження не можуть бути застосовані судом.
10.5. Апеляційний суд, будучи судом встановлення, дослідження та з`ясування питань про факти, може встановлювати обставини справи, приймати, досліджувати та надавати оцінку доказам. На відміну від суду апеляційної інстанції, Верховний Суд є судом оцінки права, а не встановлення фактів, тому не має можливості приймати та оцінювати докази. А тому цілком логічно законодавець передбачив у частині четвертій статті 494 ЦПК України виключно для суду касаційної інстанції право на закриття касаційного провадження, якщо втрачене судове провадження не відновлено або відновлено неповністю.
10.6. Застосування судом апеляційної інстанції за аналогією закону частини четвертої статті 494 ЦПК України є недопустимим, оскільки процесуальне законодавство не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як неповне відновлення судового провадження, й зазначене «мовчання законодавця» не є прогалиною у законі, враховуючи відмінності у призначенні та повноваженнях суду апеляційної інстанції та суду касаційної інстанції».
Оскільки апеляційний суд не наділений повноваженням закривати апеляційне провадження, якщо повністю втрачене судове провадження відновлено лише частково, а застосування судом апеляційної інстанції за аналогією закону частини четвертої статті 494 ЦПК України є недопустимим, суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 08 лютого 2022 року.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, в зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                        І. В. Литвиненко
Судді:                                                                                                             А. І. Грушицький 
                                                                                                                        Є. В. Петров
                                                                                                                        В. В. Пророк
                                                                                                                        В. В. Сердюк