П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/3611/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.                                  Дата і місце ухвалення: 08.04.2024р., м. Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,  визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000795/2 від 25.11.2023р. і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001476 від 25.11.2023р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання укладеного з фірмою Hilen Paketleme Tarim Orman Urunleri Gida Tas. Hay. Kuy. Bil. Ith. Ihr. San.ve Tic. Ltd. Sti (Туреччина) зовнішньоекономічного договору (контракту) №20/22 від 18.03.2022р. в листопаді 2023 року ним було імпортовано на митну територію України товар (мандарин свіжий), який задекларовано за основним методом визначення вартості товарів - за ціною договору. На підтвердження визначеної митної вартості надані відповідні підтверджуючі документи. Однак, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000795/2 від 25.11.2023р., яким обрано другорядний метод визначення митної вартості. Також, відповідачем видано товариству картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001476 від 25.11.2023р. Таке рішення та картку відмови ТОВ «Дунайська імпортна компанія» вважає незаконними та зазначає, що у наданих Митниці документах всі числові значення вказано однаково та немає жодних невідповідностей чи розбіжностей  між ними. Позивач зазначав про безпідставність посилань Митниці на ненадання платіжних документів, оскільки умовами п.3.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.03.2022р. №20/22 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем. Згідно зовнішньоекономічного договору ціна імпортованого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за правилами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню з метою визначення митної вартості товару. Митний орган не зазначив, яким чином відсутність номеру чи дати Контракту в рахунку-фактурі впливає на митну вартість.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2024р. позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000795/2 від 25.11.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001476 від 25.11.2023р.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Дунайська імпортна компанія» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 08.04.2024р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ТОВ «Дунайська імпортна компанія».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що у зв`язку з спрацюванням профілів ризику системи управління ризику щодо можливого заниження митної вартості по поданій ТОВ «Дунайська імпортна компанія» митній декларації, Одеською митницею встановлено, що у наданих підприємством документах містять розбіжності, а також вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що обґрунтовано в п.33 прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000795/2 від 25.11.2023р.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено достатнє обґрунтування  причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Зокрема, у наданих до митного оформлення документах не містяться дані про числові значення такої складової митної вартості як вартість упаковки або пакувальних матеріалів, робіт, пов`язаних з пакуванням; наданий до митного оформлення рахунок-фактура від 17.11.2023р. №АВС2023000000044 не містить умов оплати за товар, платіжні документи не надавалися; у рахунку-фактурі від 17.11.2023р. №АВС2023000000044 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт; в п.4.2 контракту від 18.03.2022р. №20/22 вказуються умови поставки без зазначення географічного пункту, тоді як правилами Інкотермс 2020 це передбачено.  За наведених обставин товар розмитнено за резервним методом визначення митної вартості. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 18.03.2022р. між фірмою «Hilen Paketleme Tarim Orman Urunleri Gida Tas. Hay. Kuy. Bil. Ith. Ihr. San. ve Tic. Ltd. Sti» (Постачальник) та ТОВ «Дунайська імпортна компанія» (Покупець) укладено контракт №20/22, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в замовленні Покупця та у виставлених на його підставі інвойсах, в порядку та на умовах, обумовлених у контракті. Поставка товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії товару узгоджується сторонами і визначається в замовленнях, наданих на кожну партію товару. Загальна кількість поставленого товару складається у кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товар (п.п.1.1, 1.2 Контракту).
Пунктами 2.1, 2.3 Контракту встановлено, що загальна сума контракту складається із сум всіх інвойсів, що будуть виставлені Постачальником на підставі замовлень Покупця протягом усього строку дії цього контракту. Ціна товару вказується в інвойсах на оплату по кожній окремій партії товару.
На виконання умов вказаного контракту фірмою «Hilen Paketleme Tarim Orman Urunleri Gida Tas. Hay. Kuy. Bil. Ith. Ihr. San. ve Tic. Ltd. Sti» поставлено ТОВ «Дунайська імпортна компанія» товар, а саме: 1) мандарин свіжий, сорту SATSUMA, у пластикових ящиках 1250 шт. на 18 дерев`яних палетах, врожай 2023 року. Торговельна марка: Hilen. Виробник: Hilen Paketleme Tarim Orman Urunleri Gida Tas. Hay. Kuy. Bil. Ith. Ihr. San.ve Tic. Ltd. Sti. Країна виробництва: Туреччина (TR); 2) мандарин свіжий, сорту DOBASHIBENI, у дерев`яних ящиках 450 шт. на 5 дерев`янх палетах та у пластикових ящиках 216 шт. на 3 дерев`яних палетах, врожай 2023 року. Торговельна марка: Hilen. Виробник: Hilen Paketleme Tarim Orman Urunleri Gida Tas. Hay. Kuy. Bil. Ith. Ihr. San.ve Tic. Ltd. Sti. Країна виробництва: Туреччина (TR).
25.11.2023р. декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару МД №23UA500500042108U8. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 17.11.2023р. №АВС2023000000044; автотранспортну накладну від 17.11.2023р. №б/н; фітосанітарний сертифікат від 17.11.2023р. №ЕС/ТR А 5266350; сертифікат про походження товару від 17.11.2023р. №U0598628; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 18.03.2022р. №20/22; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №10761724.
За результатами перевірки МД №23UA500500042108U8 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 25.11.2023р., в якому вказано, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не подані всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувано у товариства додаткові документи.
Декларантом повідомлено, що інших документів надаватися не буде.
25.11.2023р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000795/2, відповідно до якого визначено вартість товару 1,0 долар США за кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,5 доларів США за кг нетто.
У графі 33 рішення №UA500500/2023/000795/2 від 25.11.2023р. зазначено, у зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості були опрацьовані подані декларантом документи, які підтверджують митну вартість товарів, і встановлено, що вони мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 
1) відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7 зовнішньоекономічного договору від 18.03.2022р. №20/22 товар повинен бути упакований та маркований, але у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі) не містяться дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.03.2022р. №20/22 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, але наданий до митного оформлення рахунок-фактура від 17.11.2023р. №ABC2023000000044 не містить умов оплати за товар і платіжні документи не надавались; 
3) в рахунку-фактурі від 17.11.2023р. №ABC2023000000044 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт від 18.03.2022р. №20/22, та частина контракту, яка повинна бути написана на українській мові, складена на незрозумілій мові, що ускладнює сприйняття умов контракту; 
4) в розділі 4 «Базисні умови поставки» зовнішньоекономічного контракту від 18.03.2022р. №20/22 в п.4.2 вказуються умови поставки без зазначення географічного пункту, тоді як правилами Інкотермс 2020 це передбачено. 
Того ж дня відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001476.
Не погоджуючись із правомірністю прийнятих Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови ТОВ «Дунайська імпортна компанія» оскаржило їх в судовому порядку. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що заявлений ТОВ «Дунайська імпортна компанія» метод визначення митної вартості товару документально не підтверджено або надані позивачем документи містять розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено ч.2 ст.53 МК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, серед іншого, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної ТОВ «Дунайська імпортна компанія» митної вартості товару, заявленому у спірному випадку до декларування, Одеська митниця у п.33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000795/2 від 25.11.2023р. посилається на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань митного органу, оскільки, як слідує зі змісту п.п. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, додається до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, лише у випадку, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
За умовами п.7.1, п.7.2 Контракту на поставку №20/22 від 18.03.2022р., ціна товару включає вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Тобто, умовами Контракту передбачено покладення таких витрат як пакування, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням саме на постачальника товару та при поставці товару витрати з упаковки та пакування включено до вартості товару.
На користь висновку суду про те, що вартість пакування увійшла до митної вартості товару свідчать відомості графи 37 митної декларації №23UA500500042108U8, де зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додатковому підтвердженню. 
Пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 18.03.2022р. №20/22 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем.
В рішенні про коригування митної вартості Одеською митницею зазначено, що наданий до митного оформлення рахунок-фактура від 17.11.2023р. №ABC2023000000044 не містить умов оплати за товар і платіжні документи не надавались.
Колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання митного органу, оскільки ним не враховано умов п.3.2 Контракту, яким визначено, що якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умову оплати такого товару відповідно до п. 3.1 Контракту, то вважається, що 100% вартості такого товару, що поставляються на підставі певного інвойсу, має бути сплачено постачальником протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.
Тобто, сторонами Контракту в п. 3.2 фактично закріплено обрання післяплати як умови оплати за замовчуванням, якщо інше не передбачено товаросупровідними документами або інвойсом. 
Разом з цим, відповідачем не обґрунтовано, яким чином зазначення в рахунку-фактурі (інвойсі) умов оплати за товар впливає на митну вартість товару, чи які складові митної вартості внаслідок не відображення цих відомостей не підтверджено. До того ж, умовами Контракту №20/22 від 18.03.2022р. не передбачено обов`язку сторін зазначати в у товаросупровідних документах та/або інвойсі або інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до інвойсу, умов оплати за товар.
Що ж до посилань апелянта на те, що в рахунку-фактурі від 17.11.2023р. №ABC2023000000044 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт від 18.03.2022р. №20/22, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки з рахунку-фактури від 17.11.2023 № ABC2023000000044, який надавався до митного оформлення, вбачається, що у верхньому лівому куті міститься посилання на контракт, зокрема зазначено «Contract Nu18.03.2022 20/22».
Як правильно встановлено судом першої інстанції, Контракт №20/22 від 18.03.2022р. викладений українською та англійською мовами та не містить його викладу на будь-якій іншій мові, у зв`язку з чим необґрунтованими є посилання митного органу на те, що частина контракту складена на незрозумілій мові, що ускладнює сприйняття його умов.
В п.33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів, також, зазначено, що в розділі 4 «Базисні умови поставки» зовнішньоекономічного контракту від 18.03.2022р. №20/22 в п.4.2 вказуються умови поставки без зазначення географічного пункту, тоді як правилами Інкотермс 2020 це передбачено. 
При здійсненні такого висновку Одеською митницею не враховано положень п.4.3 Контракту №20/22 від 18.03.2022р., яким визначено, що умови поставки кожної партії товару вказуються окремо в замовленні і в інвойсі до неї.
В наданому до митного оформлення інвойсі вказані умови поставки СРТ-ODESSA, що відповідає умовам Контракту.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зазначення в Контракті №20/22 від 18.03.2022р. умов поставки без вказівки географічного пункту не свідчить про його невідповідність законодавству, у тому числі правилам Інкотермс 2020.
Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ненадання ТОВ «Дунайська імпортна компанія» всіх додатково витребуваних документів, оскільки відсутність всіх визначених Митницею додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим  методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Колегія суддів відхиляє як безпідставні, посилання апелянта на те, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Матеріали справи таких доказів не містять.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 20 вересня 2023 року по справі №815/5783/17.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. 
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Одеської митниці та скасування рішення від 08.04.2024р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                          Повний текст судового рішення виготовлений 04 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                              О.В. Лук`янчук