УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 643/5377/20
провадження № 51-2171ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 , 
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Вороніж, РФ, та жительку АДРЕСА_1 ), раніше судиму:вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до остаточного покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року ухвалено виконувати самостійно.
Також вироком вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні. 
За вироком суду ОСОБА_4 02 березня 2020 року, близько 14:35, перебуваючи у торгівельному залі супермаркету «ВелМарт», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів намагалася вчинити крадіжку свинячого стегна без кістки вагою 3,038 кг, загальною вартістю 288, 43 грн, однак не довела злочин до кінця, оскільки її дії були припинені співробітниками супермаркету.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2024 вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року залишено без змін.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_4 , посилаючись на допущене, на його думку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить оскаржені судові рішення змінити шляхом виключення посилання на самостійне виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року.
Стверджує, що на момент ухвалення оскарженого вироку закінчився строк давності виконання попереднього вироку Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року, а тому суд необґрунтовано врахував та ухвалив виконувати попередній вирок самостійно, чим, на переконання прокурора, погіршив становище засудженої.
Зазначає, що аналогічні доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення апеляційний суд належним чином не врахував, не навів достатніх мотивів відмови у їх задоволенні, чим порушив положення статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
На підтвердження доводів касаційної скарги прокурор додає копію ухвали Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2024 року, якою звільнено ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 16   жовтня 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Мотиви Суду
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За приписами ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог, встановлених в ст. 94 цього Кодексу, де мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
Як убачається з оскарженого вироку, суд першої інстанції, призначаючи засудженій покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК, ухвалив попередній вирок Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин, виконувати самостійно.
З долученої копії ухвали апеляційного суду вбачається, що під час перегляду вироку суду першої інстанції апеляційним судом дотримано вимоги ст. 419 КПК, він, діючи в межах, передбачених ст. 404 КПК, та в порядку, визначеному ст. 405 цього Кодексу, дав належну оцінку доводам, викладеним в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, які є аналогічними доводам касаційної скарги прокурора. 
Зокрема, суд апеляційної інстанції перевірив доводи сторони обвинувачення про необґрунтоване ухвалення місцевим судом рішення про виконання попереднього вироку суду щодо ОСОБА_4 самостійно.
На підставі матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції встановив, що зазначений вирок не виконано і будь-які дані про звільнення ОСОБА_4 від покарання, заміну чи приєднання до покарань по інших вироках відсутні, з огляду на що обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та виходить з наступного.
Звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, відповідно до ч. 1 ст. 74 КК, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк 2 роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Частинами 3 та 4 цієї статті визначено підстави та умови за яких перебіг давності зупиняється, переривається або відновлюється. 
Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку здійснюється в порядку статей 537, 539 КПК.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22 КПК).
Згідно із доданою прокурором до касаційної скарги копією ухвали Київського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2024 року на час ухвалення вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року у місцевого суду не було даних про те, що ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання. Не було таких даних й у суду апеляційної інстанції.
Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би могли бути підставами для скасування чи зміни судових рішень щодо ОСОБА_4 за доводами касаційної скарги прокурора, судами першої та апеляційної інстанцій допущено не було. Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 07 липня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                              ОСОБА_3