ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/7710/24
Провадження № 33/4820/326/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря  Забєліної І.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2024 року,- 
в с т а н о в и в:
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2024 року 
                                ОСОБА_1 ,       ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:        АДРЕСА_1 , непрацюючого,        
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн  60 коп. судового збору.  
       За постановою суду, 10.03.2024 о 23 год. 28 хв. в м. Хмельницький по вул. Західно-Окружна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Acura MDX» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків та під відеозапис. 
       Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить змінити постанову Хмельницького міськрайонного суду від 26 березня 2024 року в частині накладеного стягнення та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП без позбавлення права керування транспортним засобом.
Вказує, що визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся та не має наміру ухилятися від відповідальності та сплати штрафу.
Мати ОСОБА_1 перенесла хірургічне втручання та курс променевої терапії, а батько є інвалідом довічно, а тому позбавлення права керування транспортним засобом позбавить можливості ОСОБА_1 допомагати його батькам у пересуванні. 
Також ОСОБА_1 зазначає, що вчинені ним дії не спричинили шкоди громадським або державним інтересам.
Крім того, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 є можливим застосування положень КК України щодо призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, тобто аналогію права.
       Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах і не оскаржується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
       Постанова суду оскаржується ОСОБА_1 лише в частині накладення адміністративного стягнення, а тому апеляційним судом перевіряється лише в цій частині.
       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 10.03.2024 серії ААД №255580 10 березня 2024 року о 23 год. 28 хв. в м. Хмельницький по вул. Західно-Окружна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Acura MDX» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків та під відеозапис. 
       Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.         
       Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. 
       Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
       При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, 
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Тобто за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладається стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, судом першої інстанції накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що при розгляді справи відносно нього є можливим застосування по аналогії положень КК України щодо призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом. 
       Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить положень, які б давали суду можливість накласти на правопорушника більш м`яке стягнення ніж передбачене санкцією статті (санкцією частини статті) КУпАП.         
       А відповідно до ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.  
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також вказує, що визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, не має наміру ухилятися від відповідальності та сплати штрафу, що вчинені ним дії не спричинили шкоди громадським або державним інтересах, а також, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавить можливості ОСОБА_1 допомагати його батькам у пересуванні. 
       Згідно положень ч.2 ст. 33 КУпАП зазначені ОСОБА_1 обставини не враховуються при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Постанова суду в оскаржуваній частині є законною і підстави для її зміни  відсутні.
З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
       Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2024 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
       Суддя Хмельницького
       апеляційного суду                                             Володимир БАРЧУК