ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3280/23                                        Головуючий суддя І інстанції Золотоверха О. О.
Провадження № 22-ц/818/1771/24                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про відшкодування шкоди, з них
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2024 року                                                                                       м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого                Яцини В.Б.,
суддів колегії               Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 лютого 2024 року, по цивільній справі за позовом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа: Старосалтівська територіальна громада Чугуївського району Харківської області, про відшкодування шкоди, заподіяної водним живим ресурсам,
встановив:

У липні 2023 року Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заподіяну шкоду водним живим ресурсам у розмірі 111299,00грн. та відшкодувати за рахунок відповідача сплачений позивачем судовий збір.
Позовна заява мотивована тим, що у ході рибоохоронної роботи державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 26.01.2023 № 004973 за порушення відповідачем правил рибальства, а саме: на Печенізькому водосховищі поблизу с. Хотімля Чугуївського району Харківської області останній забороненим знаряддям лову риби – сітками виловив рибу: карась сріблястий 1 шт., судак 8 шт., товстолоб 13 шт., лящ 7 шт., лин 2 шт., щука 4 шт., сом 1 шт., загальною вагою 51.6 кг., чим порушив розділ 4 п.1 п.п. 1 Правил любительського та спортивного рибальства, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.85 КУпАП. 
Вказав, що було завдано збитків рибному господарству України на суму 111299 грн. 00 коп. Вищевказаний протокол направлено до Машівського районного суду Полтавської області та постановою від 13.04.2023 по справі №948/519/23 ОСОБА_1 визнано винним за ч.4 ст.85 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340.00 грн. Постанова суду набрала законної сили 25.04.2023. Позивач направив відповідачу лист-претензію про відшкодування завданих збитків, однак збитки не відшкодовані. У зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача завдані правопорушенням збитки, завдані водним живим ресурсам на суму 111299.00 грн.
У письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме не конкретизовано місце вчинення, оскільки затримано відповідача не на водосховищі, а у с. Хотімля. Крім того вказує, що сітку з рибою він знайшов, другий примірник протоколу з додатками йому надано не було, сума збитків оголошена не була, в протоколі відсутні підписи свідків. Також зазначено, що відповідач та його дружина є пенсіонерами, отримують маленьку пенсію, хворіють регулярно проходять лікування. Крім того, відповідач не погоджується з постановою КМУ про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів, та вказував, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення у Машівському районному суд Полтавської області відбувався без його участі, призначений постановою штраф та судовий збір він сплатив, а тому повторно бути притягувати його до відповідальності за сумнівне правопорушення не можна.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 14 лютого 2024 року позов Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Старосалтівської територіальної громади Чугуївського району Харківської області заподіяну водним живим ресурсам шкоду у розмірі 111299 грн. 00 коп.
Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 2684,00 грн компенсовано позивачу, Управлінню Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме не конкретизовано місце вчинення, оскільки затримано відповідача не на водосховищі, а у с. Хотімля.
Зауважує, судом не перевірялось правильність складання протоколу. У п.8 протоколу особисто написав, що знайшов сітку з рибою. Другий примірник протоколу з додатками йому надано не було, сума збитків оголошена не була, в протоколі відсутні підписи свідків. Він не визнав своєї вини, він не здійснював вилов риби. Сітка лежала на льоду. Він на прохання інспектора підписав якісь чисті аркуші, надворі о 17-00 годину було темно і морозно. Його не було попереджено куди необхідно було з`явитись за документами.
Зазначив, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення у Машівському районному суд Полтавської області відбувався без його участі, призначений постановою штраф та судовий збір він сплатив, а тому повторно бути притягувати його до відповідальності за сумнівне правопорушення не можна.
Вказав, що він та його дружина є пенсіонерами, отримують маленьку пенсію, хворіють регулярно проходять лікування, яке коштує дорого, чеки на закупівлю ліків не має звички зберігати, але підтвердження доказів лікування та вартості ліків є в матеріалах справи.
Зауважує, що жодного разу до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався. Відповідач висловив негативне ставлення до постановою КМУ про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів, про що зазначено у оскаржуваному рішенні суду, то це не тільки його особисте бачення, а і багатьох пересічних людей, з якими він спілкується. Наша держава є демократичною і він має на це право.
Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Судова колегія, відповідно до ст. 367 ЦПК України дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
 Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством.
Статтями 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.
Положеннями ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Матеріалами справи підтверджується наступне.
Судом встановлено, що 26 січня 2023 року державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Трущенко О.С. складено протокол про адміністративне правопорушення №004973, яким зафіксовано, що гр. ОСОБА_1 26.01.2023 о 15:50 год. за адресою: Харківська обл., Чугуївський (колишній Вовчанський) район, с. Хотімля, на Печенізькому водосховищі, здійснював вилов риби забороненими знаряддями лову, а саме: льосковими сітками у кількості 3 шт. та впіймав рибу, зокрема: судак 8 шт., товстолобик 13 шт., лящ 7 шт., лин 2 шт., щука 4 шт., сом 1 шт., карась 1 шт., загальною вагою 51.6 кг, чим грубо порушив правила рибальства, а також вимоги ст.38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.27 та ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», та розділ 4 п.1 пп1 «Правил любительського і спортивного рибальства України», відповідальність за яке передбачена частиною четвертою статті 85 КУпАП.
Із змісту протоколу №004973 від 26 січня 2023 року вбачається, що унаслідок порушення ОСОБА_1 вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода незаконним виловом риби забороненими знаряддями лову, а саме: льосковими сітками у кількості 3 шт. та впіймав рибу, зокрема: судак 8 шт., сом 1 шт., карась 1 шт., загальною вагою 51.6 кг..
Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 13.04.2023, яка набрала законної сили 25.04.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340.00 грн., вилучені сітки та рибу конфісковано.
Відповідно до розрахунку, проведеного за таксами згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011“Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів Украни від 06.10.2021 №1039, було завдано матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 26.01.2023 (а.с.11) загальна сума заподіяної адміністративним правопорушенням шкоди складає 111299,00 грн.
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 13.04.2023, яка набрала законної сили 25.04.2023 (а.с.8), 26.01.2023 о 15:50 год. за адресою: Харківська обл., Чугуївський (колишній Вовчанський) район, с. Хотімля, на Печенізькому водосховищі, гр. ОСОБА_1 здійснював вилов риби забороненими знаряддями лову, а саме, льосковими сітками у кількості 3 шт. та впіймав рибу, зокрема: судак 8 шт., сом 1 шт., карась 1 шт., загальною вагою 51.6 кг. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340.00 грн., вилучені сітки та рибу конфісковано.
Постанова Машівського районного суду Полтавської області від 13.04.2023 є чинною, отже, незаконний вилов гр. ОСОБА_1 риби відповідно до норми ч.6 ст. 82 ЦПК України вважається вказаною постановою суду, яка є чинною.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
Згідно ст. 57 Закону України “Про тваринний світ” державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими державними адміністраціями, сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і мисливського господарства та полювання, іншими державними органами відповідно до закону.
Порядок здійснення державного контролю за охороною, використанням і відтворенням тваринного світу визначається Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Законом, Законом України "Про мисливське господарство та полювання", іншими законодавчими актами.
Згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу.
Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України “Про тваринний світ”, порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Порушеннями за вказаним Законом є, зокрема, порушення правил використання тваринного світу, незаконне вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, перевищення лімітів і порушення інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, ч.5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно ст. 65 Закону України “Про природно-заповідний фонд України” розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об`єктів, що проводиться відповідно до цього закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011“Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1039, затверджено такси для обчислення розміру шкоди. 
Розрахунок шкоди, заподіяної ОСОБА_1 позивачем вірно проведено відповідно до вказаної Постанови, у розмірі 111299,00 грн.
Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, із врахуванням встановлених судом обставин щодо доведеної вини ОСОБА_1 у незаконному вилові риби та передбаченого зазначеними нормами чинного законодавства обов`язку відшкодувати шкоду, завдану внаслідок таких незаконних дій, наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Доводи відповідача про те, що , колегія суддів оцінює критично та зазначає, що вищезазначеним нормами чинного законодавства встановлено, що шкода спричиняється не виключно знищенням об`єктів тваринного світу, а також і у випадку незаконного вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, незаконного добування.
Також колегія суддів критично оцінює зазначені у скарзі твердження ОСОБА_1 про те, що не завдано шкоди, а також враховуючи похилий вік ОСОБА_1 , отримання ним пенсії, та лікування, а також те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, та поряд з цим суд першої інстанції правильно врахував, що внаслідок його незаконних дій не завдано шкоду суспільним та державним інтересам. Однак, як зазначено вище, постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України має преюдиційну силу лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказівка про заподіяння шкоди державі зазначена в протоколі №004973 від 26 січня 2023 року.
Колегія суддів відхиляє заперечення ОСОБА_1 щодо невідповідності протоколу №004973 про адміністративне правопорушення від 26.01.2023 вимогам законодавства, щодо недоведеності незаконного ним вилову риби, та щодо притягнення його до подвійної відповідальності, оскільки преюдиціальне значення у даній справі має ухвалене на підставі цього протоколу вищевказана постанова Машівського районного суду Полтавської області від 13.04.2023, яка набрала законної сили та наразі є чинною, а стягнення завданому водному світу майнової шкоди є компенсацією, а не повторним притягненням до юридичної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 лютого 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст судового рішення складено 30 травня 2024 року.

Головуючий                                                          В.Б. Яцина.

Судді                                                                 Ю.М.Мальований.

                                                                       О.Ю.Тичкова.