ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 квітня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/4494/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року (суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом та вилучення готівки,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду із адміністративним позовом до   ОСОБА_1 про стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 156785,93 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 156785,93 грн, а саме: податок на доходи фізичних осіб – 144738,55 грн та військового збору – 12047,38 грн. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому борг підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 156785,93 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 кошти на користь ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя, код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП) МФО 899998 податкового боргу: з податку на доходи фізичних осіб в сумі 144 738,55 грн (код платежу 11010500 на р/р UA878999980333119341000008479); військовий збір в сумі 12 047,38 грн (код платежу 11011001 на р/р UA238999980313000137000008479).
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 16.05.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець передає у власність покупця однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 374 000,000 грн. Грошові кошти, отримані в результаті продажу квартири, були в повному обсязі внесені до АКІБ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11366102000 від 27.06.2008. 16.05.2017 АКІБ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_1 під розписку повідомлення про анулювання (прощення) частини боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11366102000 від 27.06.2008 у сумі 22 061,21 дол. США, що складає 584 003,18 грн. по курсу НБУ станом на 16.05.2017. Отже, на дату звернення Головним Управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області до ОСОБА_1 з податковими повідомленнями-рішеннями № 0003211305, № 0003221305 та 0003231305 від 22.02.2019 на загальну суму 156785,93 грн., прощена (анульована) АКІБ «УкрСиббанк» у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), не включалася до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягає оподаткуванню. Тому, вважає, що податкові повідомлення-рішення № 0003211305, № 0003221305 та 0003231305 від 22.02.2019 ГУ ДПС у Запорізькій області є протиправними і підлягають скасуванню.
Крім того, посадовими особами контролюючого органу 03.01.2019 було проведено камеральну перевірку з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою « 126» у 2017 р., за результатами якої складено акт перевірки №10/08-01-13-05/3132017995. На підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення за податковим повідомленням-рішенням № 0003211305 від 22.02.2019 на суму 104976,57 грн. та№ 0003221305 від 22.02.2019 на суму 170,00 грн. На підставі акту перевірки від 03.01.2019 № 10 прийнято податкове повідомленням-рішенням № 0003231305 від 22.02.2019 - заборгованість з військового збору на суму 8 748,05 грн. та штрафні санкції на суму 2 187,01 грн. Позивач не був повідомлений про дату початку та місце проведення перевірки та не отримував копію наказу Головного Управління Державної податкової служби у Запорізькій області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. З огляду на вище викладене слід дійти висновку, що фактично посадовими особами контролюючого органу в порушення встановленого законодавством порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було розпочато таку перевірку без належного повідомлення платника податків, а саме ОСОБА_1 . Враховуючи наведене вище, контролюючий орган, розпочавши проведення перевірки до вручення платнику податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, діяв не в порядку та не у спосіб, встановлений податковим законодавством України. Як наслідок, оформлений контролюючим органом за наслідками такої перевірки акт є доказом, який здобуто з порушенням встановленого порядку та не має юридичної значимості.
До Третього апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому повністю підтримує позицію суду першої інстанції.
ГУ ДПС у Запорізькій області звертає увагу, що у справах, предметом яких є стягнення податкового боргу, суд відповідно до вимог чинного процесуального законодавства не надає правової оцінки обставинам та правовим підставам визначення грошових зобов`язань, несплата яких у встановлені законом строки призвела до утворення податкового боргу. Дослідженню підлягають виключно ті питання, що стосуються узгодження грошового зобов`язання (вручення податкового повідомлення-рішення) та наявність підстав для стягнення податкового боргу у судовому порядку (направлення та вручення податкової вимоги). Отже, правомірність визначення відповідачу грошових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями не є предметом розгляду цієї справи.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 04.06.2021, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Посадовими особами контролюючого органу 03.01.2019 було проведено камеральну перевірку з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою « 126» у 2017 році, за результатами якої складено акт перевірки №10/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , який було надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням.
На підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення за податковим повідомленням-рішенням № 0003211305 від 22.02.2019 на суму 104976,57 грн та № 0003221305 від 22.02.2019 на суму 170,00 грн, які направлялись за адресою платника, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
На підставі ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом, нарахована пеня в розмірі 13 347,84 грн.
Заборгованість з військового збору виникла на підставі донарахування основного платежу на суму 8 748,05 грн та штрафних санкцій на суму 2 187,01 грн за податковим повідомленням-рішенням № 0003231305 від 22.02.2019, яке було прийнято на підставі акту перевірки від 03.01.2019 № 10 та було направлено за адресою платника, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
На підставі ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом, нарахована пеня в розмірі 1 112,32 грн.
Відповідно до ст. 59 ПК України платнику податків була направлена податкова вимога форми «Ф» № 21026-50/828 від 19.06.2019, яка була повернута до податкового органу з приміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
Податковий борг, у розмірі 156785,93 грн в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувався, а отже є узгодженим. Доказів іншого відповідачем не надано.
У встановлений законом строк зазначені суми сплачені відповідачем не були та набули статусу податкового боргу, що і стало підставою податковим органом звернення до суду із відповідним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України (далі – ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. 
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відтак, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.
Відповідно до пп. 41.1.1 пп. 41.1, 41.5 ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. 
Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За правилами п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Наведені положення законодавства дають підстави для висновку, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22.06.2023 у справі № 380/783/21.
Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами контролюючого органу 03.01.2019 було проведено камеральну перевірку з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою « 126» у 2017 році, за результатами якої складено акт перевірки №10/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , який було надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням.
На підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення за податковим повідомленням-рішенням  № 0003211305 від 22.02.2019 на суму 104976,57 грн та № 0003221305 від 22.02.2019 на суму 170,00 грн, які направлялись за адресою платника, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
На підставі ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом, нарахована пеня в розмірі 13 347,84 грн.
Заборгованість з військового збору виникла на підставі донарахування основного платежу на суму 8 748,05 грн та штрафних санкцій на суму 2 187,01 грн за податковим повідомленням-рішенням № 0003231305 від 22.02.2019, яке було прийнято на підставі  акту перевірки від 03.01.2019 № 10 та було направлено за адресою платника, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
На підставі ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом, нарахована пеня в розмірі 1 112,32 грн.
Відповідно до ст. 59 ПК України платнику податків була направлена податкова вимога форми «Ф» № 21026-50/828 від 19.06.2019, яка була повернута до податкового органу з приміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
Податковий борг, у розмірі 156785,93 грн в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувався, а отже є узгодженим. Доказів іншого відповідачем не надано.
Колегією суддів встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2022, у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 0003211305, №  0003221305 та № 0003231305 від 22.02.2019 на загальну суму 156785,43 грн., податкової вимоги форми «Ф» № 21026-50/828 від 19.06.2019 на загальну суму 156785,93 грн. відмовлено.
Отже, податкові повідомлення - рішення набули статусу узгоджених та підлягали сплаті.
Щодо доводів скаржника стосовно проведення позивачем камеральної перевірки та рішення, прийнятого за її результатами, колегія судді зауважує наступне.
У даній справі вимогами заявленого контролюючим органом позову є саме стягнення податкового боргу, тобто предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, у той час як питання правомірності проведення перевірки контролюючим органом, прийняття податкових повідомлень-рішень, як і питання правильності визначення у них суми відповідного податкового зобов`язання, не є предметом цього спору. 
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України,  викладеною у постанові від 19.02.2019 року по справі № 824/399/17-а (провадження № К/9901/53274/18).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного  Суду.
При цьому, колегія суддів не надає оцінки доводам скаржника про протиправність дій контролюючого органу при прийнятті податкових повідомлень рішень, на підставі яких виник спірний податковий борг, оскільки в межах спірних правовідносин суд не може перевіряти правомірність таких податкових повідомлень рішень, а перевіряє узгодженість податкового боргу та наявність підстав для його стягнення. 
Колегія суддів вказує, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган повторно надсилати податкову вимогу у випадку її повернення чи здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги.
При вирішенні спорів щодо стягнення боргу, зокрема якщо предметом спору є факт надсилання податкової вимоги, необхідно враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи, проте відповідачем доводи позивача не спростовані.
Враховуючи зазначене вище правове регулювання, колегія суддів визнає, що податкову вимогу надіслано в порядку встановленому ПК  України.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на тому, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.
Доказів погашення суми боргу матеріали справи не містять та відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.
Зважаючи на доведеність несплати відповідачем узгоджених сум грошового зобов`язання у строки, встановлені ПК  України, такі суми набули статусу податкового боргу,  який обґрунтовано стягнуто судом першої інстанції з платника податків.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров