ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 758/7106/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Ковбасюк О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 квітня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Енергетичної митниці на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И Л А
Позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Енергетичної митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 16 грудня 2021 року у справі про порушення митних правил №0088/90300/21, якою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж-7» ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 46243,92 грн.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем допущено несплату митних платежів у встановлений законодавством строк, тому його правомірно притягнуто до відповідальності спірною постановою. Крім того, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи без його участі та повідомлення, а копія адміністративного позову до відповідача не направлялась.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що на момент складання протоколу про порушення митних правил всі митні платежі було сплачено, позивачем було самостійно виявлено неподану у строк декларацію і здійснено митне оформлення, тобто умислу на приховання чи недоплату митних платежів позивач не мав.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.09.2021 головним державним інспектором відділу митного оформлення «Київ» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці Дасевич-Бойко Л.І. складено протокол про порушення митних правил №0088/90300/21, за яким директор ТОВ «Авантаж-7» ОСОБА_1 не забезпечив сплату у встановлений законодавством строк (90 днів) митних платежів ввезених на митну територію України товарів у розмірі 15414,64 грн, оформлених за тимчасовою митною декларацією від 12.02.2021 № UA903020/2021/003104 (фактично додаткова декларація (ДТ) № UA903020/2021/011505 була подана тільки 26.06.2021), чим вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена статтею 485 Митного кодексу України, а саме: «Дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів», тобто: «заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк. встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги» (а.с.34-38).
За результатами розгляду справи про порушення митних правил №0088/90300/21 начальником Енергетичної митниці Райваховським Ю.Г. винесено постанову від 16.12.2021, відповідно до якої під час розгляду справи встановлено, що 12.02.2021 до відділу митного оформлення «Київ» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці Держмитслужби директором ТОВ «Авантаж 7» ОСОБА_1 подано тимчасову митну декларацію типу ІМ 40 ТФ, якій присвоєно №UA903020/2021/ 3104 на товар «газ скраплений вуглеводневий PN-EN 589», вагою 38050 кг, вартістю 15 751,56 євро. Відправник - ЗАТ «Білоруська нафтова компанія» (Республіка Білорусь), одержувач - ТОВ «Авантаж-7» (ЄДРПОУ - 42435174). Разом з вказаною митною декларацією до митного контролю та митного оформлення подано документи, передбачені статтею 335 Митного кодексу України, а також контракт від 05.05.2020 № 5/5-UA/2020 Ціноутворення товару газ скраплений вуглеводневий, згідно з специфікаціями від 27.01.2021 № 3-LPG та від 28.02.2021 № 3/1-LPG до зазначеного контракту, здійснювалося за формулою. Відповідно до частини другої статті 260 Митного кодексу України, оформлення митним органом тимчасової митної декларації є випуском товарів у заявлений митний режим. 12.02.2021 за тимчасовою митною декларацією №UA903020/2021/003104 вищезазначений товар випущений Енергетичною митницею Держмитслужби у митний режим імпорт під зобов`язання подати митному органу додаткову митну декларацію протягом строків визначених Митним кодексом України, а саме до 13.05.2021. Проте, у порушення вимог законодавства додаткова митна декларація до тимчасової митної декларації від 12.02.2021 №UA903020/2021/003104 оформлена лише 25.06.2021 (зареєстрована за №UA903020/2021/011505), тобто з порушенням строків визначених частиною п`ятою статті 261 Митного кодексу України, що призвело до несплати донарахованого податку на додану вартість в розмірі 13455,15 грн. та спеціального мита у розмірі 1959,49 грн. у строк, встановлений законодавством. Опитаний 23.09.2021 директор ТОВ «Авантаж 7» ОСОБА_1 пояснив, що через велику завантаженість, пов`язану з оформленням інших митних декларацій, було пропущено тимчасову митну декларацію від 12.02.2021 №UA903020/2021/003104 та у строк до 13.05.2021 не подано додаткову митну декларацію до неї. На підставі викладеного, 23.09.2021 Енергетичною митницею складено протокол про порушення митних правил № 0088/90300/21 у відношенні директора ТОВ «Авантаж-7» ОСОБА_1 за фактом вчинення останнім порушення митних правил відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України. Таким чином, директор ТОВ «Авантаж-7» ОСОБА_1 не сплатив митні платежі, а саме ПДВ в розмірі 13455,15 грн. та спеціальне мито у розмірі 1959,49 грн. у строк, встановлений законом, тобто вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України, внаслідок чого на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 46243,92 грн (а.с.29-32).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 КУпАП.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до ч.1 ст.485 МК (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних постанов) заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Для цілей вирішення даного спору, варто звернути увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 № 4-р(ІІ)2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК, а втрату ним чинності відтерміновано на шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Крім того, з 15.12.2022, законодавець Законом України від 16.11.2022 № 2760-IX змінив санкцію статті 485 МК, встановивши відповідальність у розмірі штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів. Таким чином, у порівнянні із застосованою редакцією статті 485 МК, відповідальність було зменшено.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ч.3 ст.3 МК України норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що не зважаючи на те, що у строк до 15.12.2022 діяла санкція статті 485 МК України, яка передбачала відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, однак в силу згаданих приписів ч.1 ст.58 Конституції України та ч.3 ст.3 МК України колегія суддів приймає до уваги зворотну силу Закону України від 16.11.2022 № 2760-IX, який пом`якшив застосовану до позивача санкцію ст.485 МК.
Переходячи до диспозиції ст.485 МК, то буквальне її тлумачення свідчить, що нею визначено кілька окремих об`єктів правопорушень:
(1) заявлення в митній декларації та/або надання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару;
(2) заявлення в митній декларації та/або надання митному органу документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості;
(3) несплата митних платежів у строк, встановлений законом;
(4) інші протиправні дії;
(5) використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Також, диспозиція цієї статті для окремих правопорушень визначає також і їх суб`єктивну сторону, зокрема: для 1-2 правопорушень метою їх вчинення має бути неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру; для 4-го правопорушення метою його вчинення має бути ухилення від сплати митних платежів.
Проте, важливо відмітити, що для 3 та 5 порушень ст.485 МК України у згаданій редакції не визначає особливостей їх суб`єктивної сторони, зокрема спеціальної мети.
Відтак, відповідальність за ст.485 МК України у зв`язку із несплатою митних платежів у строк, встановлений законом, настає незалежно від того, чи мала особа мету неправомірного звільнення, зменшення розміру чи ухилення від сплати митних платежів.
Досліджуючи суть спірного правопорушення, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову, відповідач наполягав на тому, що не дотримавшись строків сплати митних платежів, позивач порушив ч.5 ст.261 МК України.
Відповідно до ч.5 ст.261 МК України у разі якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за формулою і на дату декларування невідоме, декларант або уповноважена ним особа має право подати додаткову декларацію протягом 90 днів з дати випуску товарів.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що наведена норма визначає виключно строк подання додаткової декларації у тому разі, якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за формулою і на дату декларування невідоме. Будь-яких інших строків, у тому числі і строків сплати митних платежів, та/або відсилочних посилань на такі строки, наведена норма не містить.
У свою чергу, строки сплати митних платежів визначає ст.297 МК України, відповідно до ч.1, 2 якої у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані декларантом (уповноваженою ним особою) або митним органом, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами або випускаються у відповідний митний режим за спрощеною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С.
У разі випуску товарів у відповідний митний режим за спрощеною митною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С, митні платежі повинні бути сплачені не пізніше дня подання до митного органу відповідної додаткової декларації до такої спрощеної декларації.
Аналіз наведених та інших норм ст.297 МК України свідчить, що строк сплати митних платежів не пов`язуються ні з певною календарною датою, ні з певним періодом часу. Норми чинного законодавства встановлюють виключно граничний строк сплати митних платежів, який, згідно викладених приписів, пов`язаний із вказівкою на подію - подання до митного органу відповідної декларації.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що норми ч.5 ст.261 та ст.297 МК України не є взаємопов`язаними. Визначені у ч.5 ст.261 МК України строки подання додаткової декларації, не встановлюють, не заміняють та не скасовують визначені ст.297 МК України строки сплати митних платежів. 
Тобто, встановлення у ч.5 ст.261 МК України періоду для подання додаткової декларації, не встановлює такого ж періоду для сплати митних платежів за такою декларацію.
Відтак, відповідач дійшов помилкових висновків про те, що ч.5 ст.261 МК України встановлює строки сплати митних платежів, обмежуючи їх періодом у 90 днів, перебіг якого розпочинається з дати випуску товарів.
Отже, для цілей притягнення особи до відповідальності за ст.485 МК України у зв`язку із несплатою митних платежів, слід встановити порушення строків їх сплати, що визначені ст.297 МК України.
Так, сторонами не заперечується, а також вбачається з оскаржуваної постанови, при поданні додаткової митної декларації форми ІМ 40 ДТ», позивачем були донараховані та сплачені до державного бюджету відповідні митні платежі. Факту заниження розміру таких платежів відповідачем встановлено не було.
Відтак, у спірних правовідносинах ТОВ «Авантаж-7» дотриманий встановлений законом строк сплати митних платежів, а тому підстав для притягнення з цих підстав позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з тим, в силу п.3 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Досліджуючи відповідні доводи апелянта колегія суддів звертає увагу, що ухвала Подільського районного суду м.Києва від 09.09.2022 про відкриття провадження у справі була доставлена 23.09.2022 о 09:09 год. в електронному вигляді до офіційної електронної пошти відповідача em.post@customs.gov.ua, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, складеною відповідальною особою суду (а.с.45).
Разом з тим у вказаній ухвалі суду відсутня інформація про дату, час і місце судового засідання.
Крім того, копія вказаної ухвали та копія адміністративного позову з додатками була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 66 , яка була зазначена в адміністративному позові, однак відповідне поштове відправлення не було доставлено відповідачу та конверт повернувся неврученим з довідкою ВПЗ ф.20 із зазначенням причин повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.49).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в адміністративному позові було невірно зазначено адресу відповідача, на яку судом першої інстанції здійснювалось направлення поштової кореспонденції, оскільки вірною адресою Енергетичної митниці є 04215, м.Київ, вул.Світлицького, будинок 28-а, інформація щодо якої міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ВП 44029610.
Суд звертає увагу, що ухвалою від 09.09.2022 справа не була призначена до розгляду в судовому засіданні, а в спрощеному провадженні (без виклику сторін).
Однак, незважаючи на повернення поштового відправлення з копією адміністративного позову з підстав «адресат відсутній за вказаною адресою», судом першої інстанції не було вжито належних та достатніх заходів для встановлення місцезнаходження відповідача, повідомлення його про розгляд справи, призначеної на 11.12.2023, з метою дотримання його прав, закріплених у ст.44, 47 КАС України.
Незважаючи на це, 11.12.2023 секретарем судового засідання Довгалюк О.В. складено довідку, за якою у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання з розгляду справи №758/7106/22 11.12.2023 не здійснювалось (а.с.50).
В той же час, матеріали справи не містять жодних процесуальних документів, з яких можна було б встановити, що судом було призначено судове засідання з розгляду даної справи на 11.12.2023 (без вказаного часу), а також доказів повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання у даній справі.
За таких обставин, враховуючи, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи в судовому засіданні за відсутності в тому числі відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, та відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, колегія суддів доходить висновку про наявність обов`язкових підстав, визначених п.3 ч.3 ст.317 КАС України, для скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нової постанови.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, беручи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, однак ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, яке визначено обов`язковою підставою для його скасування, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Енергетичної митниці - задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП44029610) від 16 грудня 2021 року у справі про порушення митних правил №0088/90300/21, якою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж-7» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 46243,92 грн (сорок шість тисяч двісті сорок три грн 92 коп.).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Текст постанови складено 08 квітня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма