УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 року
м. Київ
справа  № 204/1887/22
провадження № 51-2435 ск 24 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023  року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року щодо неї.
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2024 року спільну касаційну скаргу засудженої та її захисника ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України було залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 цього Кодексу, та надано строк для усунення недоліків.
Разом із тим, 17 травня 2024 року до Суду надійшла ще одна скарга засудженої, яка подана нею самостійно, у якій вона не погоджується з наведеними вироком і ухвалою та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Мотиви Суду
Перевіривши касаційну скаргу засудженої на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано також 
без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 цього Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання 
про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального 
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни 
чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна 
із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись 
на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, як воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй  кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. 
Однак, всупереч вищевказаному засуджена ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотрималася.
Зокрема, засуджена, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не наводить обґрунтування допущення судами таких порушень, які в силу ст. 412 КПК України є істотними та тягнуть за собою скасування чи зміну оскаржених судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім цього, скаржниця вказує на неправильне застосування закону України про  кримінальну відповідальність, яке, на її думку, полягає у неправильній кваліфікації вчиненого нею діяння за ч. 1 ст. 115 КК України, а не за ст. 118 КК України, однак доводів на обґрунтування своєї позиції з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу не наводить.
Натомість засуджена, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, та вказує по суті на  неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також ОСОБА_4 , оскаржуючи в тому числі ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року, якою вирок суду першої інстанції щодо неї залишено без зміни, не вказує конкретно в чому полягає незаконність чи необґрунтованість цього судового рішення з огляду на положення статей 412 - 414 КПК України. 
До того ж вимоги касаційної скарги про зміну оскаржених судових рішень або направлення провадження до суду першої інстанції для додаткового розгляду є альтернативними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Статтею 436 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що  касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо  всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Ураховуючи викладене, керуючись  ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає 
за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023  року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2024 року щодо неї залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:   
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_6                                             ОСОБА_7