ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/10901/23 Головуючий 1 інстанції: Новіченко Н.В.
Провадження №: 33/818/714/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , з участю його захисника – ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2024 року, - 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП  та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.
З постанови Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2024 року вбачається, що 06.10.2023 року о 14 год. 15 хв. у м.Харкові по пр.Героїв Харкова, буд.272А, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у медичному закладі КНП ХОР ОНД за адресою: м.Харків, вул.Ахієзерів, буд.18А, з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника  ОСОБА_2  – адвокат Мельниченко Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що ОСОБА_2 безпідставно зупинили працівники поліції та понад дві години доставляли до медичного закладу. Крім того, працівники поліції вимкнули відеофіксацію в процесі спілкування, що не дозволяє встановити факт відмови від проходження огляду.
Вказує, що з відеозапису не вбачається жодних ознак наркотичного сп`яніння та відсутні докази керування транспортним засобом.
Апелянт наголошує, що свідків викликали до суду першої інстанції декілька разів, однак вони так і не надали своїх пояснень.
Крім того, просить звернути увагу, що постанова суду першої інстанції розкриває діагноз ОСОБА_2 без його згоди.
Захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу.
Більше того, вказує, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду, однак лікарі не взяли у нього альтернативні біоматеріали.
Захисник вважає, що не може прийматись як доказ відеозапис з відеореєстратора, оскільки ним було направлено адвокатський запит та отримано відповідь про те, що вказаний пристрій не перебуває на балансі УПП в Харківській області ДПП.
Разом з цим апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не відсторонили від керування транспортним засобом.
На доповнення своєї апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи немає належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, тому просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явився ОСОБА_2 та його захисник – адвокат Мельниченко Є.О. Захисник підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити. В свою чергу  ОСОБА_2 підтримав захисника.
Захисник пояснив, що рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.12.2023 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП була скасована Другим апеляційним адміністративним судом від 20.03.2024 року.
Основним аргументом захисника є те, що ОСОБА_2 поводив себе абсолютно адекватно та наголосив, що у даному випадку було порушено порядок проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, від останнього вимагали, щоб предметом дослідження біологічного середовища була сеча, яку ОСОБА_2 фізіологічно не зміг здати на аналіз.
Таким чином, апелянт вважає, що відсутні належні докази, які підтверджують винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).
Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, що постанову Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2024 року потрібно залишити без змін, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №602905 від 06.10.2023; взяв до уваги направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.10.2023; рапорт працівника поліції від 06.10.2023; пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; відеозапис.
Разом з апеляційною скаргою адвокат Мельниченко Є.О. завив клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Для повного, всебічного й об’єктивного дослідження всіх обставин справи вищевказане клопотання було задоволено і напередодні судового засідання викликано вказаних осіб до судуапеляційної інстанції.
Водночас вказані особи у судове засідання не з`явились та телефонограмою (а.с.123) повідомили, що вони позбавлені можливості з`явитися до суду у зв`язку із зайнятістю на роботі. Крім того, свідки повідомили, що більше не можуть нічого додати стосовно цієї події та просять оголосити їхні письмові пояснення (а.с.5).
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник заявив повторне клопотання про виклик свідків по даній справі. На підставі вищекладеного клопотання захисника про повторний виклик свідків по даній справі було залишено без задоволення.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд звертає увагу на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі – «Інструкція»), якою повинні керуватися патрульні поліцейські у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння.
Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
-наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
-звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
-сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо підстав вважати особу такою, яка, можливо, перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі. 
В Інструкції вказано, що огляд на стан наркотичного сп`яніння правоохоронці проводять не на місці зупинки транспортного засобу, а у спеціальному медичному закладі.
Відповідно до п.3, 4, 15, 16, 17, 18, 22 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. 
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП може складатися також внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. 
З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, щовідсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу спростовується матеріалами справи (а.с.4).
Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порушив Правила дорожнього руху України, а саме перед перестроюванням не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд.
При цьому підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст.130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
У зв`язку з цим скасування рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.12.2023 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП не слугує підставою для скасування постанову Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2024 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
З відеозапису також чітко вбачається, що о 15 год. 26 хв. працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд, а вже близько 15 год. 30 хв. він погодився проїхати до медичного закладу, а о 16 год. 25 хв. відмовився. 
Апеляційний суд робить висновок, що з моменту встановлення підстав для здійснення огляду на стан наркотичного сп`яніння до відмови від проходження огляду, з урахуванням часу направлення ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоров`я, минуло не більше двох годин, що спростовує доводи захисника про те, що працівники поліції понад дві години доставляли останнього до медичного закладу.
Поведінка ОСОБА_2 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Більше того, ОСОБА_2 постійно цікавився чи може вплинути на результат огляду те, що він, наприклад, десять днів тому вживав якісь речовини тощо, що також викликало певні сумніви у співробітників поліції щодо тверезого стану водія.
Разом з тим незрозумілим є те, що ОСОБА_2 під відеозапис не повідомив, що він не може здати аналіз сечі, а вказав зовсім інші причини відмови від проходження огляду: поспішав, хворіє тощо. 
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду не в медичному закладі КНП ХОР ОНД, а поряд з ним. Викладене спростовує доводи захисника про те, що від ОСОБА_2 вимагали, щоб предметом дослідження біологічного середовища була тільки сеча, адже він відмовився від відвідування медзакладу.
Апеляційний суд критично ставиться до зауважень захисника про розкриття діагнозу ОСОБА_2 в постанові суду першої інстанції, адже саме адвокатом Мельниченком Є.О. 05.01.2024 за №375/24 було направлено клопотання з долученими медичними висновками, які стосуються його підзахисного. Суд першої інстанції не збирав докази, а лише надав належну оцінку матеріалам, які були долучені до справи стороною захисту.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи захисника про те, що відеозапис з відеореєстратора не може прийматись як доказ виходячи з наступного.
Апеляційний суд звертає увагу на відповідь УПП в Харківській області ДПП про надання інформації на адвокатський запит від 11.01.2024 р. Так, повідомляється, що відеореєстратори 70 MAI SmartDash Cam IS, які використовуються УПП в Харківській області ДПП не перебувають на балансі УПП в Харківській області ДПП, тому що УПП в Харківській області ДПП не є самостійною юридичною особою і не має власного балансу.
Додатково зазначається, що використання посадовими особами УПП в Харківській області ДПП технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, відбувається на підставі положень статей 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції  із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026.
Таким чином, використання працівниками УПП в Харківській області ДПП автомобільних відео реєстраторів для виконання покладених на поліцію завдань не суперечить розпорядженню Харківської обласної військової адміністрації від 21.03.2022 №14В.
На підставі вищекладеного апеляційний суд вважає вказаний відеозапис належним та допустимим доказом у справі.
       При цьому згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвища, адреси свідків, якщо вони є.
Апеляційним судом було досліджено матеріали справи, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що свідками булиОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того, в матеріалах справи є їхні пояснення відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Законом України від 16.02.2021 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» внесено зміни, зокрема, до ст.266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 р., та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, а лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Такі ж зміни були внесені в п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.11.2021 р. № 808. 
В п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103, зміни про те, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дійсно внесені постановою КМУ № 57 від 20.01.2023 р.
Таким чином, залучення свідків до огляду на стан сп`яніння є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.
Апеляційний суд робить висновок, що хоча у даному випадку участь свідків була необов`язковою, адже відмова від проходження огляду зафіксована на відео, однак вони все одно були залучені поліцейськими, тому вина ОСОБА_2 підтверджується також і пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_2 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. 
Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Крім того, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Поряд з цим, відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Враховуючи викладене, доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшли свого підтвердження. Навпаки всі зібрані докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.
Всі інші доводи правопорушника та його захисника не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.
До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява №30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява №30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява №63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях  ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до  ОСОБА_2 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення  ОСОБА_2 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2024 року по справі щодо  ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін.
Клопотання про повторний виклик свідків по даній справі, – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника, – залишити без задоволення.
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду   О.М.Курило