ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2024 року
м. Київ
Справа № 362/6914/17
Провадження № 51 - 308 км 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                        ОСОБА_5 ,
та в режимі відеоконференції: 
захисника особи, кримінальне провадження
щодо якої закрито, ОСОБА_6                              адвоката ОСОБА_7 , 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017110140001942  від                              03 листопада 2017 року, щодо 
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кленівка, Амвросіївського району, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ст. 115 ч. 1 КК України, 
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року щодо                      ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого                ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 1 КК України, та виправдано його у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 7 063 гривні 70 копійок віднесено на рахунок держави.
Прийнято рішення щодо речового доказу. 
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 1 КК України, за таких обставин. 
03 листопада 2017 року близько 08 години 00 хвилин  ОСОБА_6 переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_8 помітив раніше невідомого йому ОСОБА_6 , який незаконно знаходився на території сусіднього домоволодіння. ОСОБА_8 , маючи на меті припинення незаконних дій невідомого чоловіка, почав переслідувати ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння смерті потерпілому, переслідуючи мету уникнення свого затримання ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_6 незаконно проник на територію чужого домоволодіння АДРЕСА_3 , з мотиву особистих неприязних відносин, які виникли між ним та потерпілим у зв`язку із вищеописаними подіями, передбачаючи настання негативних наслідків, у вигляді смерті іншої особи та бажаючи їх настання, наніс один удар ножем, який він тримав в правій руці, в ліву частину грудей, пошкодивши серце, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження. ОСОБА_6 після нанесення вказаного удару потерпілому ОСОБА_8 вважав, що він наніс удар в життєво важливий орган потерпілого, а саме в серце, у зв`язку з чим останній припинив свої злочинні дії, оскільки вважав, що вказані дії є достатніми для спричинення смерті особи, тому покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, на переконання органу досудового розслідування, ОСОБА_6 вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення свого злочинного умислу до кінця, направленого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 (нанесення удару ножем в життєво важливий орган серце), але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_8 вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 , скасовано вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрито на підставі                       ст. 284 ч. 1 п. 5 КПК України у зв`язку з його смертю.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала    
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилаючись на практику касаційного кримінального суду та висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформульований в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 710/466/16-к, вважає, що суд апеляційної інстанції не міг скасувати виправдувальний вирок та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 417 КПК України, яка передбачає можливість скасування лише обвинувального вироку та закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 ч. 1 п. 5 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Вважає, що суд апеляційної інстанції допустив суперечності в ухвалі, оскільки, погодившись із мотивами та висновками суду першої інстанції щодо підстави виправдування ОСОБА_6 , скасував виправдувальний вирок щодо нього та закрив кримінальне провадження з нереабілітуючої підстави.    
Заперечення на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходили. 
Позиції учасників судового провадження 
Захисник в судовому засіданні підтримав касаційну скаргу, вважав її обґрунтованою та просив її задовольнити. 
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу захисника обґрунтованою і просила її задовольнити.
Мотиви Суду 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків. 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до           ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 
02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У висновку щодо застосування норми права, сформульованому в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від                          04 вересня 2023 року у справі № 710/466/16-к (касаційне провадження № 51-6068 кмо 21) зазначено, що після встановлення під час апеляційного розгляду факту смерті обвинуваченого, щодо якого ухвалено виправдувальний вирок, суд апеляційної інстанції зобов`язаний виконати вимоги статей 370, 404, 419 КПК України, забезпечити участь захисника, продовжити апеляційний розгляд, надати мотивовані відповіді на доводи апеляційних скарг та постановити ухвалу, передбачену одним із пунктів 1, 2, 5 або 6 ст. 407 КПК України з урахуванням вимог статей 284, 417 КПК України.
З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що 14 березня 2023 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_6 було визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2,                               ст. 115 ч. 1 КК України, виправдано його у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення та постановлено виправдувальний вирок щодо нього.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не погодившись із таким виправдувальним вироком щодо ОСОБА_6 , оскаржив його до Київського апеляційного суду, зазначивши в апеляційній скарзі доводи та обґрунтування, з яких вважав цей вирок необґрунтованим.  
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до початку апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 помер. 
Отже, у вказаному кримінальному провадженні під час розгляду апеляційної скарги прокурора на виправдувальний вирок щодо обвинуваченого                       ОСОБА_6 , який помер, суд апеляційної інстанції зобов`язаний був виконати вимоги статей 370, 404, 419 КПК України, надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора та постановити ухвалу, передбачену одним із пунктів 1, 2, 5 або 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, з  урахуванням вимог статей 284, 417 цього Кодексу.
В  порушення зазначених вимог процесуального закону, апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, визнав обґрунтованими мотиви  суду першої інстанції щодо підстав виправдування ОСОБА_6 за ст. 15 ч. 2,                     ст. 115 ч. 1 КК України та погодився із вироком суду першої інстанції, проте постановив ухвалу, якою скасував зазначений вирок та закрив кримінальне провадження, чим допустив суперечність між мотивувальною та резолютивною частинами свого рішення.  
Крім того, суд апеляційної інстанції, хоч і послався положення ст. 284 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження закривається, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого, однак не з`ясував у родичів померлого ОСОБА_6 думку щодо необхідності продовження судового провадження для його реабілітації.  
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення. 
За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга захисника - задоволенню.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити. 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6  скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3