УХВАЛА
 
10 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 585/2648/23
провадження № 61-8047ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Оранта», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2023 року АТ «Страхова компанія «Країна» звернулася до ОСОБА_1 з позовом про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 80 063,85 грн. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»» завдані збитки у розмірі 80 063,85 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Сумського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року залишити без змін.
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із скаргою на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України, розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.
Предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 80 063,85 грн. 
Отже, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн*250=757 000,00 грн).
Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, справа не підлягає касаційному оскарженню.
У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, випадки, як і на докази на їх підтвердження.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник оскаржив судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року та на постанову Сумського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              А. С. Олійник
 
В. М. Ігнатенко 
 
І. М. Фаловська