ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» червня 2024 року
м. Харків
справа № 639/2161/17
провадження № 22ц/818/2283/24
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В. Б.,
за участю секретаря - Волобуєва О.О.,
учасники справи:
заявниця - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року в складі судді Єрмоленко В.Б.
в с т а н о в и в:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та збільшення розміру аліментів.
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року у справі № 639/2161/17 її позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків (до 07 липня 2017 року -30%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття; збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 серпня 2013 року шляхом стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішення суду.

Зазначила, що на виконання судового рішення видано виконавчі листи, які знаходились на зберіганні у неї вдома в місті Харкові. Однак через воєнні дії на території України вона вимушено евакуювалася з міста разом з дитиною та під час евакуації виконавчі листи були втрачені.

Просила видати дублікати виконавчих листів на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року у справі № 639/2161/17.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа – відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та задовольнити її заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що у неї, як у стягувача і представника інтересів дитини виконавчий документ відсутній, і на виконанні у виконавчій службі його також немає. Тому, цих обставин достатньо для того щоб отримати дублікат виконавчого документу. Вважала, що внаслідок необґрунтованої відмови судом першої інстанції у видачі дублікатів виконавчих листів за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та збільшення розміру аліментів, грубо порушуються інтереси дитини на належне утримання.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду – скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що виконавчі листи втрачені. 

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та збільшення розміру аліментів, позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків (до 07 липня 2017 року -30%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття; збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 серпня 2013 року шляхом стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішення суду; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 640,00 грн. 
На виконання вказаного судового рішення Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчі листи, які 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 отримала на руки (а.с.38).

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження відкриті та (або) завершені виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_2 відсутні (а.с.53).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових   осіб) – сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Частиною першої статті 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08).
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
В постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
З заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року вбачається, що стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків (до 07 липня 2017 року - 30%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 

збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 серпня 2013 року шляхом стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішення суду, тобто до 23 травня 2030 року.

Зважаючи на вказане, строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання про стягнення аліментів на дітей не закінчився. Відтак позивачка вправі пред`явити такий виконавчий лист протягом усього періоду, на який присуджені аліменти.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказано, що відомості про пошкодження житла заявниці внаслідок збройної агресії РФ в матеріалах справи відсутні, також заявницею не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про втрату виконавчих листів.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на те, що матеріали справи не містять даних та сторонами не подано доказів про те, що виконавчі листи не втрачено, на чому наголошує суд першої інстанції. 
За викладеного, колегія суддів дійшла висновку про доцільність видачі у справі дублікати виконавчих листів, оскільки заочне рішення суду на час звернення заявниці до суду із заявою про видачу дублікату виконавчих листів є чинним, строк його виконання не сплив, а факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09 жовтня 2019 року при розгляді справи №2-6417/06, постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13, постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, постанові від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, постанові від 09 січня 2023 року у справі № 472/48/20 та постанові від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц. 

Колегія суддів зважає на необхідність дотримання засади обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Зважаючи на те, що виконавчі листи дійсно втрачено, а судове рішення суду не виконано, підлягає виконанню та не виконується, тому необхідно заяву ОСОБА_1 задовольнити та видати дублікати виконавчих листів у справі № 639/2161/17 на примусове виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. ст.376, 381- 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та збільшення розміру аліментів - задовольнити.
Видати дублікати виконавчих листів на примусове виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року у справі № 639/2161/17.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                                           І.В. Бурлака

Судді                                                                                  Ю.М. Мальований

В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 13 червня 2024 року.