УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 червня 2024 року
м. Київ
справа № 233/4627/18
провадження № 51-6872 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                 ОСОБА_4 ,
прокурора                                                      ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018050380000271, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівки Курської області рф та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Дніпра та жительку АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
встановив:
За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених  ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання:
-          за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-          за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-          за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання  ОСОБА_7 за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2016 року у виді обмеження волі на строк 10 місяців з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 5 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуте покарання  ОСОБА_8 за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2016 року у виді штрафу в розмірі 850 грн і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, та штрафу в розмірі 850 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн постановлено виконувати самостійно.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8  змінено в частині призначеного покарання. 
ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке її власністю.
Виключено з вступної та резолютивної частини вироку дані про судимість ОСОБА_8 за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 17 січня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України та вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 185, 71 КК України. 
У решті вирок залишено без змін.
Не погодившись з ухвалою апеляційного суду, прокурор  ОСОБА_6  подав касаційну скаргу, в якій ставив питання про скасування такого рішення, та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 16 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_6 . Ухвалою судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 листопада 2023 року витребувано матеріали кримінального провадження стосовно засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для касаційного розгляду.
Ухвалою судді Верховного Суду від 19 січня 2024 року закінчено підготовку та призначено на 20 червня 2024 року о 14:00 касаційний розгляд вказаного кримінального провадження.
До початку касаційного розгляду заступник керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 у порядку ч. 4 ст. 36, статей 403, 432 КПК України відмовилася від поданої касаційної скарги прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала відмову від касаційної скарги заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 і просила закрити касаційне провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора  ОСОБА_6 підлягає закриттю з наступних підстав.
На підставі ч. 4 ст. 36 КК України зокрема Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право доповнити, змінити або відмовитися від апеляційної чи касаційної скарги.
Згідно зі ст. 432 КПК України відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється згідно з положеннями ст. 403 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Заступник керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 скористалася правом, передбаченим ч. 4 ст. 36, ч. 1 ст. 403, ст. 432 КПК України, і відмовилася від касаційної скарги прокурора ОСОБА_6 .
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від скарги, суд своєю ухвалою закриває провадження.
Оскільки до касаційного розгляду було прийнято лише касаційну скаргу прокурора, інші касаційні скарги відсутні, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 від касаційної скарги прокурора ОСОБА_6 і закрити касаційне провадження.
Керуючись статтями 403, 432, 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7  та  ОСОБА_8 закрити.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                              ОСОБА_3