УХВАЛА
13 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 206/2327/23
адміністративне провадження № К/990/15367/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської   О.Р. (далі - Суд),      перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Клименко Наталією Леонідівною, на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі №206/2327/23 за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про примусове видворення.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року позов задоволений частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення від 02 травня 2023 року, винесене та затверджене головним спеціалістом Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Катериною Масаловою, про примусове видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 ,                ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року скасовано в частині задоволених позовних вимог. У задоволенні позову в цій частині відмовлено.
В іншій частині рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня              2023 року залишено без змін.
22 квітня 2024 року до Суду через підсистему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Клименко Наталією Леонідівною, на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від                   27 березня 2024 року у справі №206/2327/23.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду  щодо питання застосування у подібних правовідносинах частини першої статті 4, статті 42 Конвенції про захист цивільного населення  під час війни від 12 серпня 1949 року у взаємозв`язку зі статтями 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (заборона примусового виселення під час війни осіб, які перебувають під захистом) - стосовно визначення правової природи примусового повернення та примусового видворення в аспекті виду відповідальності та застосування строків давності, які є загальною ознакою правових систем усіх держав щодо кримінальних та інших порушень та строків застосування цих видів адміністративних санкції.
Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Скаржник також повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, ця норма повинна застосовуватися.
Проте скаржник не обґрунтував у чому саме полягала помилка судів першої та апеляційної інстанцій при застосуванні конкретної норми права, як, на думку скаржника, ця норма повинна застосовуватися, а також не обґрунтував підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.).
Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди скаржника з рішенням суду апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
З огляду на зазначене, клопотання скаржника про зупинення виконання судових рішень Судом не вирішується.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341, 353 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Клименко Наталією Леонідівною, на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі №206/2327/23 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                    О.Р. Радишевська