ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3484/24 Справа № 205/811/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,
секретар Піменова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2014 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Остапенко Н.Г),

В С Т А Н О В И В:
       
У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за Кредитним договором № СL-301/591/2007 від 27.09.2007 року в розмірі 284788,57 грн, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року (8,53 за 1 Швейцарський франк) становить 33385, 53 Швейцарських франків.Тіло кредиту – 224 292,17 гривень, що за курсом НБУ становить 26 294,51 Швейцарських франків заборгованість за відсотками – 60 468,40 гривень, що за курсом НБУ становить 7 091,02 Швейцарських франків.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», заборгованість за кредитним договором № СL-301/591/2007 від 27.09.2007 року в сумі 284 788,57 грн, що за курсом НБУ становить 33 385,53 Швейцарських франків, з яких заборгованість за тілом кредиту – 224 292,17 гривень, що за курсом НБУ становить 26 294,51 Швейцарських франків заборгованість за відсотками – 60 468,40 гривень, що за курсом НБУ становить 7 091,02 Швейцарських франків.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», судові витрати у розмірі 2 847,88 грн.
У січні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Замінено стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю «ВердиктКапітал» у цивільній справі №205/811/14-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
27 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд заочного рішення суду від 16 травня 2014 року.
9 листопада 2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2014 року по цивільній справі №205/811/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №CL-301/591/2007 - залишено без задоволення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
Замінено стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 201/203, літ. 2А, оф.602, ЄДРПОУ: 43577608) у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по цивільній справі № 205/811/14-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження відовідачем не оскаржувались та набрали законної сили.
У загальному порядку ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , була подана апеляційна скарга, в якій він наголошував на тому, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.
Скаргу мотивує тим, що відповідача не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, справа була розглянута без участі ОСОБА_1 .
Вказує, що відповідач дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але жодного процесуального документа він не отимував.
Судові повістки ОСОБА_1 не були вручені, повідомлення з пошти також не надходили, тому ОСОБА_1 ніяк не міг знати про те, що призначено розгляд справи на: - 14.03.2014 року; - 11.04.2014 року; - 16.05.2014 року;
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просив заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , доводи апеляційної скарги підтримали та просили заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представник ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Муравський доводи апеляційної скарги не визнав та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь – якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Так, знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги, стосовно неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції відповідачу направлялась кореспонденція за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується супровілними листами, а саме 10.02.2014 року на вказану адресу була направлена відповідачу судова повістка на 14.03.2014 року о 09:30( т1 а.с.40).
14.03.2014 року також була направлена судова повістка на 11.04.2014 року на 10:00 (т.1 а.с.43).
11.04.2014 року була направлена відповідачу судова повістка на 16.05.2014 року на 10:00 (т.1 а.с.46).
Слід наголосити на тому, що відповідачем в апеляційній скарзі було підтверджено місце його реєстрації за яким судом першої інстанції направлялась кореспонденція.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.
У рішенні від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепка проти України (№ 2)» (заява № 38789/04) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
У рішенні від 13 грудня 2011 року у справі «Трудов проти Росії» (заява № 43330/09) ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова
повістка-повідомлення - завчасно.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У частині восьмій статті 128 ЦПК України зазначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідач у судові засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Апеляційний суд в оцінці висновку суду першої інстанції про повідомлення відповідачів про розгляд справи у суді першої інстанції врахував приписи частини восьмої статті 128 ЦПК України та дійшов висновку, що повернення повістки про виклик до суду з відміткою про такі причини повернення, як «за закінченням терміну зберігання», не є підтвердженням відмови названої сторони від одержання судової повістки чи про відсутність учасника справи за адресою, повідомленою суду, а отже, не свідчить про повідомлення такого учасника справи про судове засідання.
В оцінці спірних правовідносин суд зобов`язаний врахувати правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), в якій Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що повернення повістки про виклик до суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.
Доказів на підтвердження вжиття судом першої інстанції інших заходів з метою виклику в судове засідання відповідачів матеріали справи не містять.
У матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази про отримання чи не отримання відповідачем судових повісток, жодний конверт, який було направлено судом, зворотньо не було повернуто.
Отже, у матеріалах справи не має доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції. Процесуальні гарантії забезпечення справедливого розгляду справи стосовно відповідачів порушені через їх неналежне інформування про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.
Оскільки відповідач у апеляційній скарзі зазначає як довід апеляційної скарги, що справа була розглянута без його належного повідомлення та процесуальних докумнтів та позовної заяви він не отримував, що є порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.
Апеляційним судом встановлено, що 7 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СL-301/591/2007, згідно умов якого позивач надав йому грошові кошти у розмірі 59 000,00 Швейцарських франків, а відповідач зобов`язався їх прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.4-7).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідач порушуються взяті на себе зобов`язання, щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 11 вересня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 284 788,57 грн. , що за курсом НБУ становить 33 385,53 Швейцарських франків, з яких заборгованість за тілом кредиту – 224 292,17 гривень, що за курсом НБУ становить 26 294,51 Швейцарських франків заборгованість за відсотками – 60 468,40 гривень, що за курсом НБУ становить 7 091,02 Швейцарських франків(а.с.12-13)
На підставі п. 1.9.1. кредитного договору, незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та/чи інших зобов`язань за цим Договором.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» а ТОВ « ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-302/185/2008 від 26.06.2008 року , укладеним між ЗАТ « ОТП Банк» правонаступником всіх прав та обов`язків є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (а.с.18-31).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем виконано умови кредитного договору та видано кредитні кошти в обумовленій сумі, проте позичальник, взяті на себе вимоги не виконав, пристуні всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № СL-301/591/2007 від 27.09.2007 року .
Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 284 788,57грн
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечував проти наявної заборгованості відповідача перед Банком, власного контррозрахунку на рохрахунок заборгованості Банку надано не було, а тому з урахування вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що вказана заборгованість визнана відповідачем і підлягає стягненню, оскільки жодних заперечень стосовно наявних сум відповідачем в апеляційній скарзі не наведено.
Таким чином, апеляційний суд приходить дійшов висновку, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2014 року підлягає скасуванню, через порушенням судом норм процесуального, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню.
Керуючись статтями 141, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2014 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» код ЄДРПОУ 43577608, яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», заборгованість за кредитним договором № СL-301/591/2007 від 27.09.2007 року в сумі 284 788,57 грн.(двісті вісімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім гривень 57 коп.) , що за курсом НБУ становить 33 385,53 Швейцарських франків, з яких заборгованість за тілом кредиту – 224 292,17 гривень, що за курсом НБУ становить 26 294,51 Швейцарських франків заборгованість за відсотками – 60 468,40 гривень, що за курсом НБУ становить 7 091,02 Швейцарських франків.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» код ЄДРПОУ 43577608 судові витрати у розмірі 2 847,88 грн. (дві тисячі вісімсот сорок сім гривень 88 коп.).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:        

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                О. В. Халаджи