ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/20212/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року в адміністративній справі №160/20212/22 (головуючий суддя першої інстанції  Калугіна Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 18.12.2022 року (згідно штампу  на  поштовому  конверті) звернулась до Дніпропетровського  окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому  просила:
- визнати причини пропуску звернення до суду про застосування нечинної правової норми пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» під час обчислення та виплати їй грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 02.02.2022 року, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та інших соціальних виплат,  поважними та поновити строк звернення до суду;
- прийняти адміністративний позов до провадження у відповідності до частини 2 статті   26, частини 2 статті   20 КАС України;
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1  щодо застосування під час обчислення їй щомісячного грошового забезпечення у період з 30 січня 2020 року по 02.02.2022 року, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 і 2022 рік (пропорційно прослуженому часу), грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку (як учаснику бойових дій) у 2020, 2021 та 2022 роках правових норм п. 4 Постанови КМУ №704 у редакції змін, внесених   Постановою КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», що передбачають використання у якості розрахункової величини для визначення розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та похідних від них - додаткових видів грошового забезпечення та премії - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   Законом України від 07.12.2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік»   станом на 01.01.2018 року у розмірі 1762 грн;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її щомісячного грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 02 лютого 2022 року, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 і 2022 рік (пропорційно прослуженому часу), грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку (як учаснику бойових дій) у 2020, 2021 та 2022 роках, передбачених статтею   9, ч.2 статті   15 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   з використанням посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (без застосування мінімальної заробітної плати), встановленого   Законами України: від 14.11.2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»   у розмірі 2102 грн; від 15.12.2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у розмірі 2102 грн; від 02.12.2021 року №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у розмірі 2481 грн., на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з   Постановою КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»   та провести виплати з урахуванням вже здійснених виплат;
-визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати їй матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем за 2021 рік з урахуванням оновленого грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача провести їй обчислення і виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових проблем за 2021 рік з урахуванням оновленого грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії відовідача щодо неврахування індексації під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби;
- зобов`язати відповідача провести обчислення і виплату їй одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням індексації та здійснити виплати з урахуванням раніше проведених виплат;
- визнати протиправними дії відповідача щодо невнесення індексації до довідки від 02.05.2022 року №764/ФЕС про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   та   абзацу восьмому пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 року №393   (зі змінами);
- зобов`язати відповідача підготувати і надати їй нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   та   абзацу восьмому пункту 7 Постанови КМУ від 17.07.1992 року №393   (зі змінами) з урахуванням індексації;
- визнати недійсним грошовий атестат від 02.05.2022 року №763/ФЕС, виданий відповідачем;
- зобов`язати відповідача підготувати і надати їй новий грошовий атестат з урахуванням оновленого грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення і виплаті їй з 01.01.2022 року премії у розмірі 105 відсотків від посадового окладу;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок її грошового забезпечення з урахуванням премії у розмірі 217 відсотків від посадового окладу та здійснити виплати з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 з 26.12.2018 року по 02.02.2022 року та вважає,  що їй неправомірно застосували під час обчислення щомісячного грошового забезпечення у період з 30 січня 2020 року по 02.02.2022 року одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 і 2022 рік (пропорційно прослуженому часу), грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку (як учаснику бойових дій) у 2020, 2021 та 2022 роках правові норми п.4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у редакції змін, внесених   Постановою КМУ від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», що передбачають використання у якості розрахункової величини для визначення розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та похідних від них   додаткових видів грошового забезпечення та премії   прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом України від 07.12.2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік»   станом на 01.01.2018 року в розмірі 1762 грн..

Рішенням Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року позов задоволено  частково.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування під час обчислення щомісячного грошового забезпечення старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 у період з 30 січня 2020 року по 02.02.2022 року одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 і 2022 рік (пропорційно прослуженому часу), грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку (як учаснику бойових дій) у 2020, 2021 та 2022 роках правових норм п. 4 Постанови КМУ №704   у редакції змін, внесених   Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», що передбачають використання у якості розрахункової величини для визначення розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та похідних від них - додаткових видів грошового забезпечення та премії - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом України від 07 грудня 2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік»   станом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762 грн.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок щомісячного грошового забезпечення старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 за період з 30 січня 2020 року по 02 лютого 2022 року, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 і 2022 рік (пропорційно прослуженому часу), грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку (як учаснику бойових дій) у 2020, 2021 та 2022 роках, передбачених статтею   9, ч. 2 статті   15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   з використанням посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (без застосування мінімальної заробітної плати), встановленого на 1 січня 2020, 2021, 2022 років на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з   Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб»    та провести виплати з урахуванням вже здійснених виплат.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням оновленого грошового забезпечення.
Зобов`язано  військову частину НОМЕР_1  провести обчислення і виплату старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням оновленого грошового забезпечення.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1  щодо неврахування індексації під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести обчислення   виплати старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення   військової служби з урахуванням індексації та здійснити виплати з урахування раніше проведених виплат.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невнесення індексації до довідки від 02.05.2022 року №764/ФЕС про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   та   абзацу восьмому пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393   (зі змінами).
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1    підготувати і надати старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1  нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»    та   абзацу восьмому пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393   (зі змінами) з урахуванням індексації.
Визнано протиправним та скасовано грошовий атестат від 02.05.2022 року №763/ФЕС,  виданий старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 підготувати і надати старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 новий грошовий атестат з урахуванням оновленого грошового забезпечення, на підставі висновків, викладених у мотивувальній частині даного рішення.
Визнано протиправними дії військової частини   НОМЕР_1 щодо встановлення і виплати з 01.02.2022 року  старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 премії у розмірі 105 відсотків від посадового окладу.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести з 01.02.2022 року перерахунок грошового забезпечення старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 з урахуванням премії у розмірі 217 відсотків від посадового окладу та здійснити виплати з урахуванням раніше проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з  рішенням суду першої інстанції, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову  про відмову  в  задоволенні позовних  вимог  в  повному  обсязі.  
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним  з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Скаржник  вказує, що  на момент виникнення спірних правовідносин пункт 4 постанови КМУ №704 (в редакції постанови КМУ №103) визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня 2018 року, відповідно до  цього і  здійснювалось нарахування позивачу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом   на 1 січня 2018 року. Крім того, пунктом 7 XXIV розділу Наказу МОУ від 07.06.2018 року №260 передбачено, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Так, п.6 Наказу Міністра оборони України від 12.03.2021 року №59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік» визначено, що матеріальну допомогу для військовослужбовців для вирішення соціально-побутових питань виплачувати з розміру одного окладу за їх військовими званнями. Таким чином, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань позивачу виплачено в розмірі одного окладу за військовим званням в розмірі 1020 грн. (до виплати - 1004,70 грн.). 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в  якому просила в задоволенні  апеляційної  скарги  відмовити, рішення  суду  першої  інстанції  залишити  без  змін.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги  та  відзиву  на  скаргу, встановила наступне. 
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  в  періоди  з 20.10.1988 року по 15.04.2015 року та з 26.12.2018 року по 02.02.2022  року проходила військову службу в Збройних Силах України.
Так, 26.12.2018 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та позивачем укладено Контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1  (по стройовій частині) №24 від 02.02.2022 року позивача з 02.02.2022 року виключено зі списків особового складу частини та з 03.02.2022 року з усіх видів забезпечення. Направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, вказаним наказом визначено виплатити щомісячну премію в максимальному розмірі 105% від встановленого посадового окладу відповідно до   наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, рішення Міноборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міноборони України   від 27.01.2021  року №248/б12, з 01 по 02 лютого 2022 року; виплатити надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років, передбачених   наказом Міноборони України від 07.06.2018  року №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України   від 27.01.2021  року №248/б12, з 01 по 02 лютого 2022 року; виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік в кількості 45 діб, за 2022 рік в кількості 45 діб пропорційно прослуженому часу; виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік; виплатити   грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 12180 грн. 45 коп..
Також наказом зобов`язано, відповідно до   наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, рішення Міноборони України, викладеного в телеграмі від 14.01.2020 року №248/291, виплатити грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 3 повних прослужених календарних роки служби.
Згідно із пунктом 3 розділу 31 (порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам), затвердженого   наказом Міноборони України від 07.06.2018  року №260   виплатити грошову компенсацію за всі 56 днів додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2019-2022 роки.
Відповідно до грошового атестату №763/ФЕС від 02.05.2022 року позивачу нараховано такі види грошового забезпечення: оклад за військовим званням   72,86 грн.; посадовий оклад (8 тарифний розряд) - 220,00 грн.; надбавку за вислугу років (50%)   146,43 грн.; надбавку за особливості проходження військової служби (65%) - 285,54 грн.; премію (105% )   231,00 грн.; індексацію грошового забезпечення - 48,03 грн.; одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби - 20072,25 грн..
Крім того, в атестаті зазначено, що грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримано, матеріальну допомогу за 2022 рік та одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту не отримано.
З метою забезпечення свого права на отримання належного грошового забезпечення у період з 30.01.2020 року по 02.02.2022 року, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та інших соціальних виплат, позивач 18.08.2022 року звернувся до відповідача з відповідною заявою.
Відправка рекомендованого листа підтверджується фіскальним чеком від 18.08.2022 року року (Додаток 15), а отримання листа відповідачем рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист отримала за довіреністю ВЧ НОМЕР_1 - Ясинська.
          Не отримавши відповіді на заяву, та вважаючи дії відповідача неправомірними,  позивач звернулась з даним позовом до суду.     
 Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до   статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі  по  тексту - Закон №2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами частини першої   статті 9 Закону№2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою   статті 9 Закону №2011   до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до частини четвертої   статті 9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017  року №704   (далі по тексту - Постанова №704, набрала чинності 01.03.2018 року), встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018 року) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на  1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого   законом   на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
При цьому, Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
В подальшому,   постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103   (яка набрала чинності 24.02.2018 року) до Постанови №704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж   постанови.
Згідно з Постановою №704 в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений   законом   на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6   постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018  року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, в пункт 4   постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»   були внесені зміни.
Отже, зміни до пункту 4 постанови №704, внесені пунктом 6 постанови №103, з 29.01.2020 року не підлягають застосуванню.
Таким чином, відповідно до редакції пункту 4 Постанови №704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови №704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого   законом   на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Разом з цим, слід зазначити, що з 29.01.2020 року знову почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на                      1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого   законом   на 1 січня календарного року, в тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50% мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, тобто мінімальна заробітна плата стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.
Проте, згідно із пунктом 3   розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»   мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим   Законом   не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №240/4946/18, постановах Верховного Суду від 18.02.2021 року у справі №200/3775/20-а, від 11.02.2021 року  у справі №200/3757/20-а. 
Відтак, під час розв`язання колізії між нормами п.3   розділу ІІ Закону №1774-VІІІ   та пунктом 4 Постанови №704 у редакції до внесення змін   постановою КМУ №103   перевагу належить віддати положенням   закону,   як акту права вищої юридичної сили.
Постанова КМУ №704 є підзаконним нормативно-правовим актом. Юридична сила   закону   як джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в   Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє   закон   від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої   статті 85 Конституції України   закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Вища юридична сила   закону   полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі   законів   та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях   Конституції України.
Відтак, вказаний пункт 4 Постанови №704 в частині обрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням суперечить нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII та не підлягає застосуванню.
Крім того, п.п. 9, 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII визначено, що до приведення законодавчих актів у відповідність із цим   Законом   вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим   Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим   Законом, забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
Водночас, з 29.01.2020 року була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений   законом   на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений   законом   на 01.01.2018 року.
Таким чином, з 29.01.2020 року такі складові грошового забезпечення військовослужбовця як оклад за посадою та оклад за військовим званням зросли у зв`язку із необхідністю їх обрахування, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня календарного року, тобто в даному випадку станом на 01.01.2020 року, 01.01.2022 року та 01.01.2022 року, а не на 01.01.2018 року. 
За таких обставин, з урахуванням положень пункту 3   розділу II Закону №1774-VІІІ   та пункту 4 Постанови №704 з 29.01.2020 року, а саме: з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18, виникли правові підстави розрахунку розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт (однак без урахування показників мінімальної заробітної плати).
До такого висновку суд дійшов з урахування правової позиції, викладеної Верховним Судом у подібних правовідносинах у справі №440/6017/21 (постанова від 02.08.2022 року), де Верховний Суд дійшов таких висновків:
«(1) з 01.01.2020  року положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на                     1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із   Законом №1082-IX,            у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу   ІІ   Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений   законом   на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.»
У справі, що розглядається, відповідачем у наданому відзиві факт проведення обчислення грошового забезпечення позивача виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня 2018 року, підтверджено.
З  огляду  на  викладене,  апеляційний  суд  погоджується  із  висновком суду першої інстанції, що дії ВЧ НОМЕР_1 щодо застосування під час обчислення щомісячного грошового забезпечення старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 у період з 30.01.2020 року по 02.02.2022 року, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 і 2022 роки (пропорційно прослуженому часу), грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку (як учаснику бойових дій) у 2020, 2021 та 2022 роках, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня 2018 року, є протиправними, а відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого   наказом Міністра оборони України від 07.06.2018   року №260   (далі   по тексту - Порядок №260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Відповідно до п. 6 наказу Міністра оборони України від 12.03.2021 року  №59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік», матеріальну допомогу військовослужбовцям для вирішення соціально - побутових питань виплачувати з розміру одного окладу за їх військовими званнями.
Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:
- смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;
- порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання,   постанова   військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, В1Л/СНІД, вірусний гепатит В, С; безперервне перебування на реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної системи, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, проти рецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з виконанням завдань в районі проведення операції Об`єднаних сил.
Відповідно до відомостей розподілу витрат ДП ВЧ НОМЕР_1 ,   ОСОБА_1 виплачено матеріальну допомогу за 2021 рік у розмірі 1004,70 грн.. Відповідач  підтверджує виплату такої допомоги в розмірі одного окладу за військовим званням позивача.
Згідно тексту позову, ОСОБА_1 у 2021 році зверталась до відповідача щодо отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у зв`язку з настанням інвалідності та відповідні документи разом з рапортом  надавались на розгляд відповідачу. Позивач зазначає, що відповідач відмовив у частковій компенсації витрат на операцію за рахунок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Проте, позивачем докази звернення до відповідача щодо такої виплати, а також відмови останнього у проведенні таких виплат до позову  не надано, та  в матеріалах справи  такі  докази  відсутні.
Позивачем зазначено в позові, що 20.03.2021 року  їй проведено операцію пов`язану з тотальним безцементним ендопротезуванням лівого кульшового суглобу (20.03.2021 року) та за висновком Військово-лікарської комісії (свідоцтво про хворобу №2077) визначено, що «Захворювання ТАК пов`язані з проходження військової служби. На підставі статей 61-а, 61-б, 61-в графи ІІ Розкладу хвороб непридатна до військової служби з виключенням з військового обліку».  
          Вказана обставина підтверджується матеріалами справи, відповідно до даних обстеження, в  період з 09.03.2021 року  по 07.04.2021 року позивач перебувала на лікуванні.
З огляду на викладене суд наголошує, що відповідач повинен бути обізнаним про діагноз позивача, оскільки після перебування позивача на лікарняному, відповідач отримав від позивача листок непрацездатності, в якому зазначено діагноз позивача.
До того, ж про наявний у позивача діагноз також зазначено ВЛК у свідоцтві про хворобу, яким позивача визначено непридатним до військової служби.
Відтак, судом пешої інстанції вірно зроблено висновок, що відповідно до положень п.6 наказу Міністра оборони України від 12.03.2021 року №59, позивач мала право на виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.
Разом з цим, з огляду на встановлене вище порушення відповідачем обчислення грошового забезпечення у 2021 році виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого   законом   на 1 січня 2018 року, позивач має право на обчислення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням оновленого грошового забезпечення.

Щодо обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування індексації, апеляційний  суд зазначає наступне.
Відповідно до   статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 вказаного Закону   визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно  із  частиною п`ятою   статті 2 вказаного Закону    індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі   статтею 4 цього Закону  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з частинами першою та другою   статті 5 вказаного Закону   підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини другої   статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації цих положень   Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2003 року №1078   затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі   по тексту  - Порядок).
Згідно із пунктом 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка                      (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування   Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку).
Відповідно до пункту 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої   статті 233 Кодексу законів про працю України   зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Вказані правові висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 05.02.2020 року у справі №825/565/17, від 20.11.2019 року у справі №620/1892/19.
Суд наголошує, що індексація грошового забезпечення має систематичний характер та повинна бути врахована при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічний правовий висновок щодо систематичного характеру індексації грошового забезпечення та включення індексації, зокрема, до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця, викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №240/10130/19.
Відповідно до довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії № 764/ФЕС від 02.05.2022 року, грошове забезпечення позивача складалось з основного грошового забезпечення: посадовий оклад   3080,00 грн., оклад за військове звання   1020,00 грн.; щомісячні додаткові види грошового забезпечення надбавка за вислугу років   2050,00 грн., надбавка за особливості проходження служби   3997,50 грн., премія   3234,00 грн..
Інформація щодо проведених виплат позивачу індексації грошового забезпечення у даній довідці відсутня.
Згідно картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 № 588/ФЕС від 07.03.2023 року у лютому та листопаді 2022 року позивачу нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 20072,25 грн. та 5174,40 грн. відповідно (загальна сума 25246,65 грн.). Також з цієї картки вбачається, що у січні та лютому 2022 року позивачу нараховано поточну індексацію..
Разом з тим, доказів врахування сум індексації при обчисленні одноразової грошової допомоги відповідачем до суду не надано, доводів стосовно врахування/неврахування індексації при обчисленні одноразової грошової допомоги у відзиві не наведено, а також пояснень щодо складових виплаченої позивачу суми одноразової грошової допомоги не надано.
Тому, врахування відповідачем індексації при обчисленні суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено, та відповідачем не доведено.
З огляду на викладене, суд першої  інстанції  дійшов  висновку, що вимоги про визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1  щодо неврахування індексації під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та зобов`язання провести перерахунок  та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням індексації та здійснення виплати з урахуванням раніше проведених виплат, підлягають задоволенню,  з  чим  погоджується  колегія  суддів.

Щодо грошового атестату суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема, грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
З матеріалів справи вбачається, що позивачу  видано грошовий атестат № 763/ФЕС від 02.05.2022  року.
Однак, з огляду на встановлені судом обставини щодо протиправного обчислення грошового забезпечення позивача у 2020, 2021 та 2022 роках, що призвело до визначення помилкових показників, які вказано в грошовому атестаті № 763/ФЕС від 02.05.2022  року, останній є протиправним. З метою відновлення порушеного права позивача на отримання грошового атестату з належним розміром грошового забезпечення та інших виплат, що належать при звільненні,  суд  першої  інстанці  дійшов  висновку про  задоволення позовних  вимог  в  цій  частині та  зобов`язання відповідача видати новий грошовий атестат, з урахуванням оновленого грошового забезпечення,з  чим  погоджуться  колегія  суддів.

Щодо правомірності встановлення та виплати премії у розмірі 105%  чи 217% від посадового окладу,   апеляційний  суд  зазначає  про  таке.
Суд першої  інстанції дійшов висновку, що премія у розмірі  217% належить позивачу з 01.02.2022  року  та зобов`язав відповідача провести перерахунок грошового забезпечення  позивача  з урахуванням премії у розмірі 217% відсотків від посадового окладу та здійснити виплати з урахуванням раніше проведених виплат. До  такого  висновку  суд  дійшов,  посилаючись  на  пункт 2 телеграми Міністра оборони України від 04 березня 2022 року №248/1210, що є відомчим, внутрішнім документом, який носить тимчасовий характер, та  яким визначено встановити з 1 лютого 2022 року іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців Сил спеціальних операцій Збройних Сил України) щомісячну премію - у розмірах згідно з додатком 1 до цієї телеграми.
Відповідно до вказаного додатку, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом (призовом) на посадах рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу (крім військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом (призовом) у військових частинах, підпорядкованих Командуванню Сил спеціальних операцій, Командуванню Десантно-штурмових військ, Командуванню морської піхоти Військово-Морських Сил, в екіпажах надводних кораблів (суден, катерів), які перебувають у строю (в ремонті), в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад та центрів, до складу яких входять кораблі, морські судна, самохідні рейдові судна або катери, які постійно розміщені на кораблях (суднах, катерах) та у військових частинах А0952, НОМЕР_2 , А1420-А,  А-1420-Б, А1420-М, А1556, А1778, А1927, А4267, А3715, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 )  з 1 лютого 2022 року встановлено розмір щомісячної премії з вислугою років понад один рік за відповідним тарифним розрядом 8 (даний розряд має позивач у справі)   217%.
Як  зазначалост  вище,  наказом командира військової частини НОМЕР_1  (по стройовій частині) №24 від 02.02.2022 року позивача з 02.02.2022 року виключено зі списків особового складу частини та з 03.02.2022 року з усіх видів забезпечення.  Вказаним наказом,  крім  іншого, визначено виплатити   ОСОБА_1 щомісячну премію в максимальному розмірі 105% від встановленого посадового окладу.
З пояснень  відповідача  від 31.01.2024  року за  №1681 (надійшли  до  апеляційного  суду 02.02.2024  року)  вбачається,  що  відповідно  до  наказу  командира військової частини НОМЕР_1  (по стройовій частині) №290 від 30.10.2022 року  внесено  зміни  до   наказу    №24 від 02.02.2022 року та  встановлено ОСОБА_1 щомісячну  премію в  максимальному  розмірі 217% від  встановленого  посадового окладу   відповідно  до  Наказу МОУ від 07.06.2018 року №260, з 01 по 02 лютого 2022  року.
Зазначене  підтверджує  обгрунтованість  висновку  суду  першої  інстанції  про  задоволення  позовних  вимог  в  цій  частині,  з  чим  погоджується  колегія  суддів.  

Стосовно позовних вимог про невнесення до довідки від 02.05.2022 року №764/ФЕС до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення, суд  першої інстанції дійшов  висновку про задоволення  позовних  вимог  в  цій  частині. Суд  першої  інстанції,  посилаючись на постанови  від 03.04.2019 року (справа №638/9697/17), від 30.09.2019 року   (справа №750/9785/16-а), від 20.11.2019 року у справі №522/11257/16-а, від 09.11.2020 року (справа №552/1092/17), виходив з того, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії.
З  цього приводу  апеляційний  суд  зазначає  наступне.
Верховний Суд  у складі судової палати з розгляду  справ щодо  захисту соціальних  прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 30.01.2024 року у справі  №580/1974/23  відступив  від  висновків,  викладених  в постанові Верховного  Суду  у  складі  колегії суддів з цієї  самої палати  від 21.06.2023  року  у  справі №480/11090/21  (у  вказаній справі є посилання, зокрема, на постанову ВС від 03.04.2019 року у справі №638/9697/17 ) про наявність у  особи, якій пенсія  призначена відповідно до Закону №2262,  права на      включення в довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку її пенсії у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій осіб, сум індексації цього грошового забезпечення,  оскільки  такі  висновки є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
В постанові  від 30.01.2024  року  у  справі  №580/1974/23 Верховний  Суд  сформував наступні висновки:
«(1) об`єктом здійснення індексації доходів особам, зокрема, які проходили службу в органах внутрішніх справ, пенсія яким призначена згідно із   Законом №2262-XII, є їх дохід у формі пенсії (у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідної соціальної групи населення), а не розмір грошового забезпечення діючого поліцейського за прирівняною посадою до тієї, яку вони обіймали на момент звільнення з відповідних органів;
(2) суми індексації грошового забезпечення поліцейських не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та не підлягають зазначенню у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) при її формуванні.»
Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у  даній справі,   апеляційний  суд  дійшов  висновку про відмову у задоволенні позовних вимог  в  цій  частині, а  тому  рішення  суду  першої  інстанції  у  відповідності  до  статті 317 КАС України належить змінити, виключивши  в  абзаці  дев`ятому резолютивної  частини рішення слова «з  урахуванням індексації». 

Рішення суду першої  інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами  не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не  переглядається.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року в адміністративній справі №160/20212/22  задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року в адміністративній справі №160/20212/22 змінити.
В абзаці дев`ятому резолютивної частини рішення виключити слова «з урахуванням індексації».
В іншій частині рішення суду залишити без змін
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко