ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

19 червня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/542/24
Головуючий у першій інстанції – Іващенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/853/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,
відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

                                      У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (далі по тексту – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1110-4351 від 08.11.2022 в розмірі 21 000 грн,з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 4 200 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 16 800 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.11.2022 між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1110-4351. 
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 4 200 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 17 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач усупереч умовам кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, не повернув в повному обсязі кредит позивачу, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем.
Зазначав, що станом на 23.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 41 643 грн, а саме:
- прострочена заборгованість за кредитом – 4 200 грн;
- прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 37 443 грн.
Звертав увагу суду на те, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 20 643 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 000 грн. 
З огляду на викладене, просив стягнути з відповідача не повну суму заборгованості, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом – 4 200 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 16 800 грн, що разом становить 21 000 грн.

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором № 1110-4351 від 08.11.2022 4200 грн - заборгованість за кредитом та 4 200 грн від нарахованих процентів, а всього 8 400 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у відшкодування судових витрат 977 грн.  

В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму за кредитним договором № 1110-4351 від 08.11.2022 в розмірі 21 000 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 4 200 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 16 800 грн, посилаючись на його незаконність, прийняття з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач має законне право на нарахування процентів (згідно з п. 4.8 кредитного договору) в межах строку договору погодженого між сторонами, а саме в межах 300 календарних днів (до 04.09.2023), що було здійснено ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відображено в розрахунку заборгованості. 
Заявник наголошує, що відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином, проценти визначені у договорі не суперечать вимогам законодавства, відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився з ними.
Зазначає, що нові правила роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема тих, що надають послуги з кредитування, викладених у Законі України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами згідно договору. 
Звертає увагу суду на те, що жодних штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів за ст. 625 ЦК України) позивачем відповідачу не нараховувалося, а отже судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права і як наслідок фактично «скасована» істотна умова кредитного договору щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами.
Уважає, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставин справи щодо підстав нарахування процентів відповідачу і як наслідок зроблено хибний висновок про те, що проценти нараховувалися за неналежне виконання умов кредитного договору, в той час як проценти нараховувалися за користування кредитними коштами протягом строку кредитування. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п.  4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 4200 грн - заборгованості за кредитом, не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

Частково задовольняючи позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 16 800 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 4 200 грн, а тому підлягає зменшенню до 4 200 грн. Саме такий розмір відсотків суд вважав справедливим, адекватним та таким, що забезпечить розумний баланс інтересів сторін.   
Однак з таким висновком районного суду не може погодитись апеляційний суд через неправильне застосування норм матеріального права. 

Судом у справі встановлено, що 08.11.2022 між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (кредитодавець)  та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії №1110-4351 в електронній формі (а.с. 43-53).
Відповідно до п. 2.1, 2.2. цього договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. 
Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника (п 2.4. Договору). 
Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту: 4 200 грн. Дата надання/видачі кредиту: 08.11.2022 (п. 4.1. Договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.3. Договору).  
Базовий період складає 17 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється дострокову та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору (п. 4.4 Договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3% за кожен день користування кредитом (п. 4.6 Договору). 
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 04.09.2023. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 4.8 Договору).
Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п. 10.2 цього Договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом за наступною ставкою: пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальнику спробувати скористатися послугами кредитодавця. Знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору (п. 10.1 Договору).
08.11.2022 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором - А168 підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с. 29-32).
Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту № 1110-4351 від 08.11.2022 за допомогою системи LiqPay здійснено платіж 2130221576 від 08.11.2022 на платіжну картку НОМЕР_1 з призначенням платежу «видача кредитних коштів за договором № 1110-4351 від 08.11.2022» на суму 4200 грн (а.с. 37). Указане підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 26.01.2024 про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів  LiqPay на підставі договору  № 4010 від 02.12.2019 по платежам, у тому числі 2130221576 від 08.11.2022 у сумі 4 200 грн на платіжну картку НОМЕР_1 (а.с. 56-65).
Як вбачається з інформації за укладеним між сторонами договором у зв`язку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів у відповідача станом на 03.09.2023 виникла заборгованість, а саме: 4 200 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 37 443 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с.38-42).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. 

За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

У справі встановлено, що 08.11.2022 між сторонами укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1110-4351, договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором – А168, за умовами якого ОСОБА_1   надано кредитні кошти у розмірі 4 200 грн.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У договорі про відкриття кредитної лінії сторони обумовили, що розмір процентів за користування кредитом становить 3% за кожен день користування кредитом; базовий період складає 17 календарних днів; пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, знижена процентна ставка становить 2,50%; строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику.
Як вбачається з інформації за укладеним договором (а.с. 38-42):
- у період з 08.11.2022 по 24.11.2022 (включно) відповідачу нараховувалась пільгова процентна ставка 2,5 %;
- у період з 25.11.2022 по 03.09.2023 (включно) відповідачу нараховувалась стандартна процентна ставка 3,0 %.
Таким чином, згідно з розрахунком позивача, який неспростований відповідачем, заборгованість за нарахованими процентами станом на 03.09.2023 становить  37 443 грн. При цьому позивач при звернення до суду просив стягнути 16 800 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Суд першої інстанції, зменшуючи суму заборгованості за процентами,  помилково послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, в яких зазначено, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Так, у даному випадку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» нараховано відсотки за користування кредитом протягом 300 календарних днів, тобто у строки передбачені договором, що є звичайною платою за право користування наданими кредитними коштами на визначених законодавством умовах. При цьому позивачем не нараховано відповідачу жодних штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру заборгованості за нарахованими процентами, не визначився із юридичною природою спірних правовідносин, у зв`язку із чим заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 в частині вирішення позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості за нарахованими процентами підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.
У зв`язку із зазначеним рішення  районного суду в частині визначеної до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальної суми заборгованості підлягає зміні шляхом її збільшення з 8 400 грн до 21 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ураховуючи зазначене, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді судового збору, оплата яких підтверджена квитанціями (а.с. 14, 90).
Апеляційним судом апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволено, позовну заяву задоволено повністю, а тому визначена до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сума судового збору підлягає збільшенню з 977 грн до 2 422,40 грн. За розгляд справи судом апеляційної інстанції з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає стягненню 3 633,60 грн судового збору.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,- 

                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" - задовольнити.
Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами - скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, код ЄДРПОУ 38548598) 16 800 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.
Заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року в частині визначених до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" загальної суми заборгованості за кредитним договором та суми судового збору – змінити, збільшивши загальну суму заборгованості за кредитним договором з 8 400 грн до 21 000 грн, а  суму судового збору - з 977 грн до 2 422,40 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" 3 633,60  грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді:                                                                                 Н.В. Висоцька 

                                                                                           Н.В.Шитченко