Справа №578/43/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Басова В. І.	
Номер провадження 33/816/501/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  173-2 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в місті Суми розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 17.01.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого головою правління Краснопільської РСС, проживаючого в АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору,- 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Краснопільського районного суду Сумської області від 17.01.2024  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн за те, що він 10.01.2024 приблизно о 17.15 год за місцем свого проживання вчинив сварку із співмешканкою ОСОБА_2 в ході якої висловлювався на її адресою грубою нецензурною лайкою, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю тобто вчинив насильство в сім`ї та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З таким рішенням судді не погодилась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 17.01.2024 скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначав, що викладені в протоколі обставини та пояснення потерпілої ОСОБА_2 не відповідають дійсності. Пояснював, що між ним та його співмешканкою ОСОБА_2 , з якою він у офіційному шлюбі не перебуває, вже давно склалися напружені відносини, зокрема й через фінансові питання. Він неодноразово піднімав питання щодо роздільного проживання, оскільки будинок де проживають вони разом, належать саме йому – ОСОБА_1 , однак ОСОБА_2 на окреме проживання не погоджується, хоча відносини як співмешканці вони фактично вже і не підтримують. Однак незважаючи на напружені відносини, ОСОБА_1 стверджував, що по відношенню до ОСОБА_2 він ніяких протиправних дій не вчиняв. Стверджував, що 10.01.2024 він та ОСОБА_2 були за місцем проживання, куди до нього приїхали гості і це ОСОБА_2 не сподобалось та вона на підвищених тонах почала висловлювати своє незадоволення. Він – ОСОБА_1 просив її в черговий раз не починати сварку на що ОСОБА_2 викликала поліцію по приїзду якої ОСОБА_2 повідомила, що він ОСОБА_1 її ображав нецензурною лайкою. Звинувачення ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вважав безпідставними і зауважував, що свідків події не було. Однак не зважаючи на це поліція склала відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Наголошував, що в суді першої інстанції він – ОСОБА_1 також свою вину не визнавав і пояснював суду як все було насправді. Однак, суддя його слова не врахував і безпідставно надав перевагу поясненням потерпілої та іншим матеріалам справи. Своє притягнення до відповідальності ОСОБА_1 вважав передчасним, а рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню. 

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, просив постанову судді суду першої інстанції скасувати та провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов такого висновку. 

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів.
Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за подію, що мала місце 10.01.2024, врахував належні та допустимі докази про вчинення домашнього насильства психологічного характеру та правильно зазначив, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 036554 від 12.01.2024, ОСОБА_1 10.01.2024 приблизно о 17.15 год за місцем свого проживання вчинив сварку із співмешканкою ОСОБА_2 в ході якої висловлювався на її адресою грубою нецензурною лайкою, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю тобто вчинив насильство в сім`ї та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями потерплої ОСОБА_2 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та іншими матеріалами справи.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 частини першої цієї ж статті визначено, що: психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи
Стаття 3 Закону визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 з додержанням вимог ст. 256, 268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин, містить зазначення суті порушення ОСОБА_1 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , у справі апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань потерпілої, перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено й жодних достовірних даних про те, що у потерпілої ОСОБА_2 були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, - такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що постанова ґрунтується лише на поясненнях потерпілої, будь-які інші докази його вини в матеріалах справи відсутні, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і будь-яким чином не впливають на висновок суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
При цьому жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів справи, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що між ним та потерпілою протягом тривалого часу мають місце непорозуміння, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Свобода від насильства це одне із основних прав людини. При цьому, для складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не має значення поведінка потерпілої сторони. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості у законний спосіб захищати свої права та свободи, у разі порушення їх потерпілою ОСОБА_2 .

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі викладеного, будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Краснопільського районного суду Сумської області від 17.01.2024, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову – без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Краснопільського районного суду Сумської області від 17.01.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.