Дата документу 19.04.2024 Справа № 331/5873/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Справа № 22-ц/807/989/24                                     Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.О.
Є.У.№  331/5873/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року                   м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
головуючої:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Бєлки В.Ю.,
                        Подліянової Г.С.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
У  вересня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з  ОСОБА_1   заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.01.2016 у розмірі 38 393,08 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту – 31251,40 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом – 7 141,68 грн.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2024 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21 січня 2016 року станом на 11 червня 2023 року у розмірі 31 251,40 грн. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2184,79 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в оскаржуваній частині та стягнути з відповідачки заборгованість за відсотками у розмірі 7141,68 грн.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягнені заборгованості за користування процентами за кредитом, не перевірив розрахунок заборгованості та не прийняв доводи банку про те, що відповідач користувався грошовими коштами, погодився з умовами кредитування, в тому числі у сплаті відсотків за користування кредитом, про що свідчать матеріали справи.
Відповідач ОСОБА_1 , зареєстрованим постійним місцем проживання якої є тимчасово окупована територія Запорізької обл., с. Трояни, Бердянського району, повідомлена про розгляд апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» шляхом подачі оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відзив на апеляційну скаргу не надала, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам Закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що 21.01.2016 сторони уклали кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 32).
Окрім того, АТ КБ «Приватбанк» долучив до матеріалів справи копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.06.2021 (а.с.21-31).
Заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка підписана позичальником 01.06.2021, містить відомості про розмір процентної ставки і відсотків річних за користування кредитними коштами. 
Тобто, у заяві від 01.06.2021 є відмітка про те, що відповідачка згодна з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Окрім того, як докази АТ КБ «Приватбанк» додав до матеріалів справи копію Паспорту споживчого кредиту від 02.06.2021, який підписаний відповідачкою електронним підписом та який містить всі істотні умови кредитування, в тому числі і відсотки (а.с.33-36).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість  відповідача за вказаним кредитним договором станом на 11.06.2023 становить 38 393,08грн., з яких: заборгованість за кредитом – 31 251,40 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом – 7141,68 гривень.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дійсно у заяві від 21.01.2016 року процентна ставка не зазначена (а.с. 32).
Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 02.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про приєднання умов та Правил надання послуг та підписала Паспорт споживчого кредиту (умови, які були погоджені сторонами по кредиту дійсні до 02.06.2041) (а.с.36 зворот), чим засвідчила свою згоду на запропоновані банком умови кредитування.
Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка про зміну кредитного ліміту (а.с.19), відповідно до якої ОСОБА_1 6 разів змінювала кредитний ліміт, в останнє 02.06.2021.
Отже, підписавши заяву та паспорт споживчого кредиту особисто та надавши Банку свої документи, які посвідчують особу боржника, ОСОБА_1 погодилася зі всіма умовами кредитування.
Твердження суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів погодження боржником умов кредитування є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків стосовно відмови у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування відсотків.
У відповідності до норм статті 376 ЦПК України, судове рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову АТ КБ Приватбанк» в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в сумі 7141,68 грн., у зв`язку із чим загальний розмір заборгованості за кредитом становить 38 393, 08 грн.
Згідно з пунктом 13 статті 141 ЦПК України у разі скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі, то судові витрати, які були понесені Банком в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 4525,20 грн. мають бути компенсовані за рахунок відповідача.
В іншій частині судове рішення не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382  ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2024  у цій справі в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове – про задоволення позову.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21 січня 2016 року станом на 11 червня 2023 року у розмірі 7 141, 68 грн. (сім тисяч сто сорок одну гривню 68 коп.).
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» судові збір в сумі 4252,20 гривень ( чотири тисячі двісті п`ятдесят дві гривні 20 копійок).
В іншій частині рішення не оскаржувалось тому не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуюча: І.В. Кочеткова
Судді: В.Ю. Бєлка
Г.С. Подліянова