ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/2104/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді  Верхогляд Т.А. (доповідач)                   
суддів Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Зелецький Р.Р.
за участю учасників справи:
від скаржника: Сліпець С.С.; 
ліквідатор Сокол О.Ю., арбітражний керуючий; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 року (ухвала підписана 30.11.2023, суддя Владимиренко І.В.) у справі №904/2104/19 
за заявою    Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, м.Дніпро        
до боржника  Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", Дніпропетровська область, м. Кам`янське 
про визнання грошових вимог у розмірі 24 659,52 грн,-

ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 року у даній справі грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" у розмірі 24 659,52 грн та судовий збір у розмірі 5 368,00 грн   відхилено.
          Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що донарахування грошових зобов`язань, які відповідають поняттю   додаткові зобов`язання   в розумінні ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, після визнання ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є неправомірним.
          При цьому, господарським судом встановлено, що нараховані податковим органом грошові зобов`язання відповідно до поданих документів не відносяться ні до зобов`язань, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, ні до зобов`язань, що є поточними до визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, ні до тих, що виникли після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та на які не поширюються обмеження, встановлені частиною першою статті 59 КУзПБ.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у повному обсязі.  
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник посилається на наступні обставини:
- подана боржником податкова декларація №9036818490 від 21.02.2022 року охоплює період 1 квартал, а саме січень 2022 року; тобто, боржником було самостійно задекларовано грошові зобов`язання, які фактично наступили до відкриття ліквідаційної процедури;
- боржник фактично підтверджує наявність у нього грошових зобов`язань за січень 2022 року, які підлягають визнанню, оскільки подальші періоди не було задекларовано, що дає підстави вважати, що боржником самостійно здійснено розрахунок таких грошових зобов`язань до 26.01.2022 року;
- з урахуванням ч.1 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства строк виконання грошових зобов`язань, не визнаних судом першої інстанції, задекларованих ПАТ “ДМК” у податковій декларації, настав 26.01.2022 року;
- судом першої інстанції помилково ототожнено момент виникнення грошового зобов`язання та момент виникнення податкового боргу, оскільки обов`язок у боржника сплатити суму податку за період до відкриття ліквідаційної процедури не залежить від встановленого законом терміну подання платником податків податкових декларацій, тобто фактично до подання платником податків податкової декларації, грошове зобов`язання з плати за землю мало статус неузгодженого грошового зобов`язання термін оплати якого настав 26.01.2022 року незалежно від факту декларування такого зобов`язання.
          У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат” просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу господарського суду залишити без змін.
          В обґрунтування своєї правової позиції ліквідатор зазначає, що заявлені вимоги в повному обсязі виникли після відкриття ліквідаційної процедури, тобто після 26.01.2022 року, тому в силу ч.1 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. 
          Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.12.2023 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Верхогляд Т.А., суддів Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2023 року витребувано з господарського суду Дніпропетровської області матеріали грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у справі № 904/2104/19; відкладено розгляд питання щодо руху апеляційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 року до надходження матеріалів грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Центрального апеляційного господарського суду.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2024   року апеляційну скаргу   Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 року залишено без руху; повідомлено скаржника про необхідність усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору у сумі   8052,00 грн та   направлення апеляційної скарги сторонам по справі протягом   10 днів з дати отримання даної ухвали.
          На виконання вимог ухвали суду від 21.02.2024 року скаржником надані докази усунення недоліків апеляційної скарги.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2024 року поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження    за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 року; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 28.05.2024 року на 10:10 год.
           28.05.2024 року у судове засідання з`явилися ліквідатор та представник скаржника, які надали відповідні пояснення.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          В провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа про банкрутство Публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат”.
Постановою господарського суду від 26.01.2022 року Публічне акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат” визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Сокола О.Ю.
14.11.2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області через систему “Електронний суд” звернулось до господарського суду з заявою про грошові вимоги кредитора до боржника, в якій заявник просив визнати грошові вимоги у розмірі 24659,52грн та судовий збір - 5368,00 грн.
Заявлені грошові вимоги обґрунтовані посиланням на те, що в інтегрованих картках платника податків ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат” обліковується податковий борг на загальну суму 24   659,52 грн (основний платіж – 23   639,52 грн, штрафна санкція – 1020,00 грн, пеня – 0 грн), а саме:
- податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 23   639,52 грн (основний платіж);
- податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п виник внаслідок несплати платником податків сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 1020,00 грн (штрафна санкція).
Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для визнання грошових вимог податкового органу до боржника, колегія суддів враховує наступне.
Частиною 1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом,   Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень   Господарського процесуального кодексу України   та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства:
- грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів);
- кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до   Податкового кодексу України   здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;
- забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; 
конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; 
поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Наслідки визнання боржника банкрутом визначено статтею 59 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно із частиною першою якої з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, окрім іншого, у банкрута   не виникає жодних додаткових зобов`язань,   у тому числі зі сплати податків чи зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Колегія суддів звертається до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 25.06.2020 року у справі №916/1965/13, від 21.09.2020 року у справі №916/2878/14, від 19.01.2021 року у справі №916/4181/14, від 04.11.2020 року у справі №904/9024/16, від 14.06.2023 року у справі №904/5743/20, згідно з яким визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог.
У цій справі судами встановлено, що спірна заборгованість виникла на підставі самостійно поданої боржником декларації та винесеного податкового повідомлення - рішення № 229/32-00-04-01-02-05393043 від 20.09.2022 року на суму 24 659,52 грн (основний платіж - 23 639,52 грн., штрафна санкція - 1020,00 грн).
Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений   Податковим   кодексом України, положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення   податкового   контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства; однак не регулює питання погашення   податкових   зобов`язань або стягнення податкового   боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства. 
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог   податкового   законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Податковий   борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Згідно з п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 ст.36 Податкового кодексу України).
Податковий   обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (пункт 37.2 статті 37 Податкового кодексу України).
Платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункти 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).
Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення -   письмове повідомлення   контролюючого органу (рішення)   про обов`язок   платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
У пункті 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).
З урахуванням наведеного, можна виділити наступні етапи податкового обов`язку платника податку: виникнення об`єкту оподаткування; обчислення платником суми податкового зобов`язання; подання декларації; сплата податку у визначені податковим законодавством строки.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 27.09.2022 року у справі № 380/7694/20 наведено висновок про те, що за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом). Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення)   податкового повідомлення-рішення,   у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків.
Таким чином, за добросовісного виконання платником податків наведених вище етапів податкового обов`язку, платник податків уникає наслідків порушення податкового законодавства (зокрема, покладення на нього штрафних санкцій, визначених ПК України), а податковий орган, у свою чергу, може належно виконати свій обов`язок з реєстрації, перевірки та обліку платників податків тощо.
Водночас у випадку, коли платник податку в установлені строки не подає декларації або дані перевірок свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань та надіслати платнику податків ППР про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання.
Положеннями пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків ППР, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.
Зазначена стаття встановлює загальні   підстави   і порядок надсилання ППР   і не пов`язує   із   цією   дією   виникнення податкового зобов`язання у платника податку (пункти 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі №904/1693/19).
Зміст акту №212/32-00-04-01-02-05393043 від 30.08.2022 року “Про результати камеральної перевірки з питання своєчасності подання ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат” податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року” свідчить про те, що товариством в порушення вимог пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.51.1 ст.51 та пп. “б” п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.1 розділу ІІ Порядку №4 несвоєчасно подано податкову звітність – податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року, що призвело до порушення порядку подання відомостей про виплачені доходи – несвоєчасного повідомлення платником відомостей про доходи громадян.
Під час перевірки встановлено, що граничний термін подання податкової звітності 20.07.2022 року, дата отримання податкової звітності податковим органом – 01.08.2022 року. Тобто, товариством порушено граничний термін подання податкової звітності на 12 календарних днів.
На підставі акта перевірки №212/32-00-04-01-02-05393043 від 30.08.2022 року податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 20.09.2022 року №229/32-00-04-01-02-05393043, яким до ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1  020,00 грн.
Дослідивши зміст вказаних акту перевірки та податкового повідомлення-рішення на предмет встановлення моменту виникнення грошових зобов`язань у боржника і періоду, за який податковим органом здійснено їх нарахування, колегія суддів доходить до висновку, що грошові зобов`язання боржника у розмірі 1  020,00 грн виникли після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (тобто після 26.01.2022 року).
Крім того, ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат” було подано до податкового органу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №1 від 21.02.2022 року, згідно з якою боржником самостійно визначено суму грошового зобов`язання з цього податку у розмірі 23   639,52 грн по терміну сплати до 29.04.2022. 
             Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельний податок - обов`язковий   платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
             Платники плати за землю (крім фізичних осіб)   самостійно обчислюють суму плати за землю   щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, із розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. Під час подання першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України).
             Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України).
          Пунктом 287.3 ст.287 Податкового кодексу передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що ПАТ “Дніпровський металургійний комбінат” подано податкову декларацію за поточний – 2022 рік. Таким чином, грошові зобов`язання боржника у розмірі 23   639,52 грн виникли після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (тобто після 26.01.2022 року).
Колегія суддів зауважує, що боржник у справі про банкрутство щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом має право на   легітимне очікування бути звільненим від податкового обов`язку   щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав у період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі № 916/4181/14).
Подання боржником, щодо якого введено ліквідаційну процедуру, декларацій до контролюючого органу не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом (висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 12.03.2019 року у справі №910/14827/16, від 07.10.2020 року у справі №15/293-б).
          Вищевикладена правова позиція Верховного Суду спростовує доводи скаржника про необхідність визнання грошових вимог податкового органу з тих підстав, що податкові зобов`язання були самостійно задекларовані боржником.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що податковий борг виник у публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат” вже після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури згідно постанови від 26.01.2022 року, а тому заявлені податковим органом грошові вимоги є такими, що суперечать приписам ч.1 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів вважає правовмірним висновок суду першої інстанції про відхилення заявлених грошових вимог.
При цьому, враховуючи встановлені судами обставини щодо періоду виникнення грошових (податкових) зобов`язань боржника (після визнання його банкрутом, тобто в ліквідаційній процедурі), суд апеляційної інстанції погоджується із господарським судом, що такі   вимоги податкового органу не відносяться ні   до конкурсних, ні до поточних.
Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.
  Враховуючи викладене, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та спростовуються викладеними вище висновками суду, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарг.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 року у справі №904/2104/19 залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

          Постанова складена у повному обсязі 03.06.2024 року.

          Головуючий суддя                                                                  Т.А. Верхогляд   

          Суддя                                                                                          Л.А. Коваль

          Суддя                                                                                          Ю.Б. Парусніков