Номер провадження: 33/813/543/24
Номер справи місцевого суду: 496/8031/23 
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І. Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,
при секретарі Узун Н.Д.,
за участю: ОСОБА_1 ,
переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якушев Станіслав Ігорович на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470966 від 07.11.2023, ОСОБА_1 08 листопада 2023 року о 23.19 год, по вул. Б. Хмельницького, 12 в с. Великий Дальник Одеського району Одеської області, керував транспортним засобом Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнаний виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн на користь держави.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якушев С.І. подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року є незаконною і необґрунтованою, тому просить її скасувати, та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якушев С.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови суду він отримав 25 грудня 2023 року.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Враховуючи те, що матеріалами справи не спростовуються викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року.
Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: 
1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №470966 від 08.11.2023, який в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, й приймається судом до уваги, крім того підписаний ОСОБА_1 (а.с. 1);
2)письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній підтвердив факт керування транспортним засобом Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , та те що поліцейській зупинили його для перевірки документів. ОСОБА_1 також підтвердив факт вживання на протязі доби пива (а.с. 2);
3)актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого в ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка ході, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alkotest Drager 6820 водій відмовився (а.с. 3);
4)відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, який із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду (диск а.с. 7).
Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 08 листопада 2023 року о 23.19 год, по вул. Б. Хмельницького, 12 в с. Великий Дальник Одеського району Одеської області, керував транспортним засобом Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , та відмовився на вимогу працівника поліції, в якого виникла підозра, що водій може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
Апеляційний суд відхиляє твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Молдова, українську мову він не в повній мірі розуміє, право на перекладача йому не було роз`яснено, з огляду на наступне.
Відповідно до дослідженого апеляційним судом відеозапису з портативного відеореєстратора, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки його транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, так і від проходження огляду в медичному закладі. Далі працівник поліції зачитав ОСОБА_1 його права передбачені Конституцією України, в тому числі право на адвоката, працівник поліції також роз`яснив водію наслідки його дій (відмови від проходження огляду), а саме повідомим, що буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 не заперечував щодо складеного відносно нього протоколу, не заперечував дій працівників поліції, більш того пояснив що все зрозумів.
Таким чином не можуть визнатись суттєвими твердження ОСОБА_1 про те, що він не розуміє української мови, а тому не в повній мірі розумів що відбувалось та наслідки своїх дій, оскільки як було встановлено, ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу та складання адміністративного протоколу не повідомляв працівникам поліції, що він їх не розуміє, та не розуміє української мови, більш того, вказав, що все розуміє. Тому, працівники поліції не мали жодної підстави вважати, що ОСОБА_1 їх не розуміє.
Сам факт того, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Молдова не може свідчити про те, що він не розуміє української мови.
Разом з цим, апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.
Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 254, 255, 256, 279 КУпАП.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення до справи перекладача.
Не приймаються до уваги також посилання ОСОБА_1 на те, що він був тверезим, не вживав алкогольні напої, оскільки в даному випадку останній притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за відмову на вимогу поліцейського, у якого виникли припущення щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 ніщо не перешкоджало пройти медичний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку та підтвердити свої доводи про те, що він не вжив алкогольні напої, та не перебуває в стані сп`яніння.
ОСОБА_1 згідно пункту 2.5 ПДР України зобов`язаний був на вимогу поліцейського, у якого виникли припущення щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, пройти у встановленому порядку огляд з метою встановлення його дійсного стану.
Посилання ОСОБА_1 на безперервність вказаного відеозапису не є суттєвими, оскільки вказаний відеозапис, містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт адміністративного правопорушення, відтак доводи про його не безперервність не впливають на висновки суду.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що в працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю (п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
Положеннями ст. 64 Конституції України , в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Посилання особи, яка керує транспортним засобом, що потенційно може завдати серйозної шкоди та яка свідомо відмовляється виконувати законні вимоги працівників поліції, в тому числі вимогу передбачену пунктом 2.5 ПДР України, на юридичну необізнаність чи не розуміння наслідків своїх дій, суд не може прийняти до уваги.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якушев Станіслав Ігорович про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якушев Станіслав Ігорович залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                     М.М. Драгомерецький