ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 127/13987/16-к
провадження № 51 -6397 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
 
головуючого судді                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                                             ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року стосовно 
 
                                                                       ОСОБА_7 ,
                                                                       ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця 
АДРЕСА_1 ), 
 
звільненого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вінницький міський суд Вінницької області вироком від 20 березня 2023 року:
- засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 2 роки, без призначення штрафу;
- звільнив ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК від покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
- стягнув з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 12 549,60 грн.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 27 вересня 2023 року вирок суду першої інстанції скасував у частині застосування ст. 49 КК, звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрив, у решті вирок залишив без змін.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, будучи начальником кредитного відділу КС «Злагода», тобто службовою особою, неналежним чином виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, не перевіривши належним чином паспортні документи та не встановивши належним чином особу, яка має на меті отримати кредитні кошти, у період з 20 до 28 березня 2008 року у приміщенні КС «Злагода», що розташоване на АДРЕСА_2 , всупереч інструкції з кредитування, згідно з якою заяву на отримання кредиту заповнює особисто особа, яка бажає його отримати, прийняв від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підроблені заяви від імені ОСОБА_10 про надання кредиту на загальну суму 370 000 грн, та 16 квітня 2008 року - від імені ОСОБА_11 у розмірі 250 000 грн. Після цього, не провівши належної оцінки фінансового стану позичальників та їх кредитоспроможності, подав ці заяви з відміткою про можливість видачі кредиту на розгляд кредитного комітету КС «Злагода» та після прийняття кредитним комітетом рішень про задоволення зазначених заяв, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 безпідставно отримали у касі Спілки грошові кошти на загальну суму 583 800 грн, що станом на 2008 рік більш ніж у 250 разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що відповідно до п. 4 примітки до ст. 364 КК було тяжкими наслідками.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його змінити, звільнити ОСОБА_7 від сплати процесуальних витрат, залишити цивільний позов без розгляду, роз`яснивши потерпілому право звернутись із позовом про відшкодування завданих збитків у порядку цивільного судочинства. 
Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, безпідставно не залишив цивільний позов без розгляду, не роз`яснив потерпілому право звернення з позовом у порядку цивільного судочинства та залишив без змін вирок суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат, оскільки кримінальним процесуальним законом не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. 
            За змістом касаційної скарги прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
            Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що, звільняючи ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК від кримінальної відповідальності, суд апеляційної інстанції не дотримався вимог КПК України (далі - КПК), а саме:
- залишив без змін вирішений по суті цивільний позов;
- погодився зі стягненням процесуальних витрат з ОСОБА_7 ;
- не розглянув апеляційну скаргу захисника;
- скасовуючи вирок суду першої інстанції лише в частині застосування ст. 49 КК, фактично залишив ОСОБА_7 засудженим із призначенням йому відповідного покарання, оскільки в цій частині вирок не скасував.
            Наведене, на погляд прокурора, свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 122, 124, 129, 419 КПК, що є підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор касаційну скаргу прокурора підтримав частково, касаційну скаргу захисника - повністю.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги; перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
У поданих касаційних скаргах захисник і прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, покликаються на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, з чим погоджується колегія суддів касаційного суду з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.
Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК у випадку, якщо обвинувачений не заперечує проти цього, є безумовним, оскільки підставою для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих стороні обвинувачення для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.
Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій. 
Наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК, таких витрат.
Вінницький міський суд Вінницької області вироком від 20 березня 2023 року:
- засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 2 роки, без призначення штрафу;
- звільнив ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 74, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК від покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
- стягнув з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 12 549,60 грн.
Не погоджуючись із цим рішенням, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій із наведенням відповідного обґрунтування просила вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.
Проте безпосередньо в судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
Вінницький апеляційний суд за результатом апеляційного перегляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 ухвалою від 27 вересня 2023 року скасував вирок суду першої інстанції в частині застосування ст. 49 КК, звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрив, у решті вирок залишив без змін.
У мотивувальній частині ухвали колегія суддів апеляційного суду зазначила про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності не звільняє ОСОБА_7 від обов`язку відшкодувати спричинені його діями шкоду та витрат в межах даного кримінального провадження, оскільки така підстава звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою.
За змістом ухвали апеляційного суду вбачається, що з ОСОБА_7 підлягають стягненню суми за цивільним позовом та процесуальних витрат, а також він фактично залишився засудженою особою із призначенням відповідного покарання.
Однак за приписами ч. 1 ст. 129 КПК вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливе лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Тому у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. 
Та оскільки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду та позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.
Водночас кримінальним процесуальним законом не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51 - 4251 кмо 21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.
Доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанції не розглянув апеляційну скаргу захисника, є неспроможними з урахуванням положень ч. 4 ст. 286 КПК щодо невідкладності розгляду клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого та не свідчать про допущення судом апеляційної інстанції такого порушення, яке в розумінні ст. 412 КПК є істотним і тягне за собою скасування судового рішення.   
Викладена в ухвалі позиція апеляційного суду суперечить приписам КПК та практиці Верховного Суду, тому оскаржувана ухвала та в порядку ст. 433 КПК - вирок суду першої інстанції підлягають скасуванню з постановленням нового рішення.
Керуючись статтями 433, 441, 442 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року та в порядку ст. 433 КПК України вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2023 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.
На підставі ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження стосовно нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.
Цивільний позов Кредитної спілки «Злагода» до  ОСОБА_7 залишити без розгляду. 
Витрати в розмірі 12 549,60 грн за проведення криміналістичних досліджень у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.
Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3