УХВАЛА

24 червня 2024 року 
м. Київ

справа №640/8397/21
адміністративне провадження № К/990/12999/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М. В., Мацедонської В.Е.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 640/8397/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, визнання недійсним запису, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за весь час затримки з виплати коштів,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року цю касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань.
На виконання вимог цієї ухвали суду скаржник надав уточнену касаційну скаргу, де у якості підстав для касаційного оскарження зазначає пункти 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду: щодо питання застосування норми права звільнених працівників органів внутрішніх справ за вироком суду, що набрав законної сили про їх засудження до позбавлення волі та які відбувають покарання в місцях позбавлення волі, а саме правове регулювання щодо направлення або видачі таким звільненим працівникам належно оформленої трудової книжки або направлення надіслання повідомлення поштовим зв?язком в день звільнення цього працівника (у разі відсутності його на роботі) про необхідність її отримання та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки її видачі з вини власника або уповноваженого ним органу з врахуванням днем звільнення в такому разі дня видачі трудової книжки та визначення недійсним у встановленому порядку раніше зробленого запису про день звільнення та видачі наказу про новий день звільнення і внесення запису до трудової книжки працівника, з також визначення при цьому принципів: верховенства права; забезпечення рівності прав і  недискримінації у трудових відносинах, конституційних і загальних засад права (аналогія права), визначення пріоритету однієї норми над іншою та «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом»; щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме правове регулювання щодо визнання вимушеним прогулом часу затримки видачі належно оформленої трудової книжки звільненому працівникові за вироком суду відносно якого набрано законної сили, якого засуджено до позбавлення волі та який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а також визначення при цьому принципів верховенства права; забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах, конституційних і загальних засад права (аналогія права), визначення пріоритету однієї норми над іншою та «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом»; щодо питання застосування норми права звільненим працівникам органів внутрішніх справ за вироком суду, що набрав законної сили про їх засудження до позбавлення волі та які відбувають покарання в місцях позбавлення волі, а саме правове регулювання щодо направлення або видачі таким звільненим працівникам належно оформленої трудової книжки або направлення надіслання повідомлення поштовим зв?язком в день звільнення цього працівника (у разі відсутності його на роботі) про необхідність її отримання та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки її видачі з вини власника або уповноваженого ним органу з врахуванням днем звільнення в такому разі дня видачі трудової книжки та визначення недійсним у встановленому порядку раніше зробленого запису про день звільнення та видачі наказу про новий день звільнення і внесення запису до трудової книжки працівника, з також визначення при цьому принципів: верховенства права; забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах, конституційних і загальних засад права (аналогія права), визначення пріоритету однієї норми над іншою та «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом»; щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме правове регулювання щодо визнання вимушеним прогулом часу затримки видачі належно оформленої трудової книжки звільненому працівникові за вироком суду відносно якого набрано законної сили, якого засуджено до позбавлення волі та який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а також визначення при цьому принципів верховенства права; забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах, конституційних і загальних засад права (аналогія права), визначення пріоритету однієї норми над іншою та «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом»; щодо питання застосування норми права звільненим працівникам органів внутрішніх справ за вироком суду, що набрав законної сили про їх засудження до позбавлення волі та які відбувають покарання в місцях позбавлення волі, а саме правове регулювання щодо направлення або видачі таким звільненим працівникам належно оформленої трудової книжки або направлення надіслання повідомлення поштовим зв?язком в день звільнення цього працівника (у разі відсутності його на роботі) про необхідність її отримання та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки її видачі з вини власника або уповноваженого ним органу з врахуванням днем звільнення в такому разі дня видачі трудової книжки та визначення недійсним у встановленому порядку раніше зробленого запису про день звільнення та видачі наказу про новий день звільнення і внесення запису до трудової книжки працівника, а також визначення при цьому принципів верховенства права; забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах, конституційних і загальних засад права (аналогія права), визначення пріоритету однієї норми над іншою та «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом»; щодо питання застосування норми права стосовно працівників органів внутрішніх справ, яким обрано запобіжний захід - тримання під вартою до ухвалення та набрання законної сили вироку суду про їх засудження до позбавлення волі, а саме правове регулювання щодо виплати грошового забезпечення таким працівникам та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати зазначених грошових коштів по день фактичного розрахунку, а також визначення: принципу презумпції невинуватості останнім і їх прав під час цього та поняття запобіжного заходу - тримання під вартою і мета його застосування (чи є покаранням особи у скоєнні злочину або чи застосовується до набрання законної сили вироком суду лише з метою запобігання у випадках, що зазначені статтями 148, 150 КПК України (у редакції на час виникнення спірних відносин) та чи є вони вичерпними), а також принципів: верховенства права; забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах, конституційних і загальних засад права (аналогія права); забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах; визначення пріоритету однієї норми над іншою та «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом»; щодо питання застосування норми права стосовно працівників органів внутрішніх справ, яким обрано запобіжний захід - тримання під вартою до ухвалення та набрання не законної сили вироку суду про їх засудження до позбавлення волі, а також яким продовжено раніше обраний запобіжний захід - тримання під вартою у зв`язку з ухваленням судом вироку, що не набрав законної сили про їх засудження до позбавлення волі, а саме правове регулювання щодо виплати грошового забезпечення таким працівникам та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати зазначених грошових коштів по день фактичного розрахунку, а також визначення: принципу презумпції невинуватості останнім і їх прав під час цього та поняття запобіжного заходу - тримання під вартою і мета його застосування (чи є покаранням особи у скоєнні злочину або чи застосовується до набрання законної сили вироком суду лише з метою запобігання у випадках, що зазначені статтями 148, 150 КПК України (у редакції на час виникнення спірних відносин) та чи є вони вичерпними), а також принципів: верховенства права; забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах, конституційних і загальних засад права (аналогія права); забезпечення рівності прав і недискримінації у трудових відносинах; визначення пріоритету однієї норми над іншою та «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом»; щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме правове регулювання стосовно: контролюючої функції з боку держави в особі відповідних контролюючих органів у відносинах щодо контролю за умовами праці за проведенням процедури звільнення працівника органів внутрішніх справ (видачі трудової книжки, наказу про звільнення та необхідних документів, письмового повідомлення із вказівкою про необхідність їх отримання) та процедури виплати йому грошового забезпечення виплати належних працівнику всіх сум грошового забезпечення, письмового повідомлення про нараховані суми, належні останньому при звільненні), а також покладення відповідальності внаслідок їх порушення на відповідача, а не на такого працівника, що є підставою у задоволенні законних вимог останнього; зобов?язання публічних органів державної влади застосувати найбільш сприятливий підхід для осіб, що проходять службу в органах внутрішніх справ та звільняються зі служби у разі відсутності у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, що порушує вимогу «якості закону»; щодо правового регулювання визначення такого поняття як «майно» до якого ЄСПЛ відносить серед іншого: «кошти, частку у пенсійному фонді та «активи», які можуть виникнути, зокрема, на підставі позову про відшкодування шкоди, який виникає з її заподіянням»», а також відсутній принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення створює право власності особи на частку активів, які формуються відповідним чином та дотримання державними органами певного балансу при втручанні у право особи на мирне володіння майном та надавання відповідної компенсації, оскільки вона несе збитки у разі такого втручання.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали на думку скаржника неправильно.
Зокрема заявник, вказуючи на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, не конкретизує застосування безпосередньо якої норми потребує висновку Верховного Суду хоч і посилається у скарзі на певні положення законодавства, та  відповідно не обґрунтовує у чому полягає необхідність формування Верховним Судом висновку щодо застосування цієї норми права.
Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому Суд відхиляє такі посилання ОСОБА_1 
Наступною підставою для касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на необхідність відступлення від висновку Верховного Суду,   викладеного у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 820/6618/14 та застосованого судом апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні.
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано правом на подання касаційної скарги повторно після постановлення судом ухвал про повернення касаційної скарги та звернення до суду у достатньо короткий термін після отримання таких ухвал. Також посилається на введення в Україні воєнного стану; систематичне відключення електроенергії; обмеження доступу до мережі Інтернет через кіберзагрози та зростання захворюваності на COVID-19, ГРВІ серед населення.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено у відкритому судовому засіданні 13 грудня 2022 року (повний текст складено 13 грудня 2022 року), а касаційну скаргу передано до відділення поштового зв`язку 04 березня 2024 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
З комп`ютерної програми «ДСС» вбачається, що скаржник вшосте звертається з касаційною скаргою щодо оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року.
Вперше касаційну скаргу скаржник подав 11 січня 2023 року, вдруге - 04 березня 2023 року, які ухвалами Верховного Суду було повернуто скаржнику.
Подану втретє касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України та задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновлено цей строк. Копію цієї ухвали суду скаржник отримав 01 вересня 2023 року.
01 вересня 2023 року скаржник подав вчетверте касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2023 року було повернуто скаржнику. Копію цієї ухвали суду скаржник отримав 03 листопада 2023 року.
10   листопада   2023 року скаржник подав вп`яте касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2024 року було повернуто скаржнику. Копію цієї ухвали суду скаржник отримав 28 березня 2024 року. Вшосте касаційну скаргу подав скаржник 29 березня 2024 року.
З огляду на поновлення скаржнику строку на подання касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року та ураховуючи те, що в подальшому подача касаційних скарг відбувалася у достатньо короткий строк після постановлення ухвал про повернення касаційної скарги, Верховний Суд вважає можливим поновити строк на касаційне оскарження.
Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 327-331, 334, 335, 338 КАС України, 
у х в а л и в:
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 640/8397/21.
Витребувати з Київського окружного адміністративного суду адміністративну справу № 640/8397/21.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Судді 	 О.А. Губська  	
          	 М.В. Білак   В.Е. Мацедонська