Справа № 755/6356/23
№ апеляційного провадження: 33/824/2359/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Курило А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Кузнєцова Михайла Андрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 
 
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. 
Не погоджуючись із вказаною постановою захисник Кузнєцов М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.  
Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Кузнєцов М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року прийнята за відсутності   ОСОБА_1 , а її копію він отримав лише 12 січня 2024 року. 22 січня 2024 року, тобто в межах  десятиденного строку оскарження вказаної постанови суду, він подав апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду була повернута на доопрацювання. Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.
В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови захисник Кузнєцов М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки на момент зупинки транспортного засобу перебував на своєму робочому місці, що знаходиться за адресою: м. Васильків, вул. Грушевського, 21. Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою Повним товариством «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія», а також відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції з якого вбачається, що транспортним засобом керувала інша особа. Дана особа пред`явила працівникам поліції водійське посвідчення ОСОБА_1 , яке було викрадене невстановленою особою. Таким чином ОСОБА_1 не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.   
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Кузнєцов М.А. апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав. 
В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання,  вважаю, що ОСОБА_1 підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 24 травня 2023 року.
Копію постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року ОСОБА_1 отримав 12 січня 2024 року. 
22 січня 2024 року захисник Кузнєцов М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вперше подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду, яка постановою Київського апеляційного суду від 07 березня 2024 року була повернута скаржнику, оскільки захисником Кузнєцовим М.А. не було надано суду документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 . 
Також, з матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2024 року захисник Кузнєцов М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подав апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року, яка постановою Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року також була повернута скаржнику з тих самих підстав. 
26 березня 2024 року захисник Кузнєцов М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , знову подав апеляційну скаргу, усунувши недоліки скарги, а саме надав документи на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.
Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником Кузнєцовим М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року є поважними.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 462965, в якому зазначено, що 30 квітня 2023 року о 18 год. 05 хв. в м. Київ, по просп. Броварський, 53А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу було долучено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30 квітня 2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт працівника поліції, протокол А3 №067512 про адміністративне затримання за ст. 261 КУпАП від 30 квітня 2024 року, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6916612 від 30 квітня 2023 року, а також CD диски із відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11). 
Разом з тим, надані суду документи не могли бути достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Виходячи з вказаних норм законодавства, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та  тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він ніякого відношення до автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з.  НОМЕР_1 , зазначеного у протоколі, та до дій, які складають суть адміністративного правопорушення, не має. Посвідчення водія, за яким була встановлена поліцейськими особа водія, в нього було викрадено. Звернув увагу на те, що він не є особою, зафіксованою на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції як правопорушник.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ААД №462965 від 30 квітня 2023 року, особа водія встановлена працівниками поліції за посвідченням водія серії НОМЕР_2 від 01 жовтня 2008 року. 
Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що на відеозаписі зафіксований не ОСОБА_1 , який зазначений, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а інша невстановлена особа.
При цьому, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що при складанні матеріалів про вчинене адміністративне правопорушення працівники поліції помітили несхожість особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з особою, якій належить пред`явлене працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 01 жовтня 2008 року. Разом з тим, жодних дій для встановлення дійсних даних особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, працівниками поліції вчинено не було.
Крім того, захисником ОСОБА_1 до апеляційної скарги було додано довідку від 11 січня 2024 року, видану Повним товариством «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія», зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 працює в цьому товаристві з 27 жовтня 2021 року по теперішній час на посаді начальника відокремленого підрозділу ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і Компанія» та 30 квітня 2024 року з 08:30 до 19:00 год. перебував на робочому місці за адресою: м. Васильків, вул. Грушевського, 21, що в свою чергу вказує про те, що ОСОБА_1 не міг перебувати 30 квітня 2023 року о 18:05 год. в м. Києві по просп. Броварський, 53А, де було вчинено адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції враховує вказану довідку, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року прийнята за його відсутності.
Вищевказані докази в своїй сукупності підтверджують ту обставину, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 01 жовтня 2008 року, видане ОСОБА_1 , було використане іншою особою при складанні матеріалів про вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а сам ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення не причетний та, відповідно, не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення, та, як наслідок, в діях ОСОБА_1 була відсутня подія зазначеного адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що, відповідно, виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294  КУпАП, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання захисника Кузнєцова Михайла Андрійовича, подане в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника Кузнєцова Михайла Андрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                              Г.В. Крижанівська