УХВАЛА
 
10 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 521/10613/20
провадження № 61-4263ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,
ВСТАНОВИВ:
25 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року в указаній справі.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на такі обставини.
Приписи частин першої та другої статті 2 ЦПК України встановлюють, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до приписів частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
Згідно з частиною другою цієї статті залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1)     подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2)     подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3)     подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4)     необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5)     укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).
З інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд встановив, що вперше з касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року ОСОБА_1 звертався до Верховного Суду 10 серпня 2023 року. Ухвалою від 21 серпня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд вказав на необхідність заявнику надати до Верховного Суду належні докази на підтвердження отримання вперше копії рішення суду апеляційної інстанції після прийняття оскарженої постанови (з 25 травня 2023 року) до моменту звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою (до 10 серпня 2023 року). Суд роз`яснив, що такі докази мають бути надані заявником, зокрема у виді довідки суду про ненаправлення (неотримання) копії оскаржуваного рішення або копії матеріалів справи, з яких можливо встановити відсутність доказів на підтвердження вручення судового рішення стороні, довідка поштового відділення зв`язку або інші докази на підтвердження цих обставин. Крім того, касаційна скарга була оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки до неї не були надані докази сплати судового збору у повному обсязі. Крім того, суд роз`яснив, що для належного дотримання вимог статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги заявнику слід на необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та копії уточненої редакції касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи,  а також суд наголосив на необхідності уточнення дати оскаржуваної постанови.
Ухвалою від 02 жовтня 2023 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу ОСОБА_1 . Повертаючи скаргу заявнику, суд керувався тим, що на усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 не надав достатніх доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. Крім того, заявник не надав до суду касаційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України з належним зазначенням підстав касаційного оскарження та їх нормативно-правового обґрунтування, не уточнив дату оскаржуваної постанови.
13 листопада 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року.
Ухвалою від 24 листопада 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для зазначення інших підстав пропуску строку на касаційне оскарження, надання доказів сплати судового збору та надання нової редакції касаційної скарги  та її копій відповідно до кількості учасників справи з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Копію ухвали Верховного Суду від 24 листопада 2023 року заявник отримав 12 грудня 2023 року, проте у встановлений судом строк та станом на 26 січня 2024 року недоліки касаційної скарги не усунув, в зв`язку з чим Верховний Суд ухвалою від 26 січня 2024 року касаційну скаргу повернув заявнику.
25 березня 2024 року ОСОБА_1 втретє подав касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд встановив, що заявник всупереч вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначає підставу (підстави) касаційного оскарження з переліку, визначеного в частині другій в статті 389 ЦПК України, та їх нормативно-правове обґрунтування з врахуванням умов, вказаних у пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України. 
В резолютивній частині касаційної скарги заявник просить скасувати, зокрема, постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2023 року, незважаючи на те, що на такий суттєвий недолік Верховний Суд також уже вказував йому.
Також заявник не порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження відповідно до приписів статті 390 ЦПК України та не зазначає причини пропуску строку, належним чином підтверджені доказами, незважаючи на те, що повний текст оскаржуваної постанови складено 05 червня 2023 року, а касаційну скаргу подано 25 березня 2024 року, тобто поза межами тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
Всупереч приписам пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявник не надав і докази спати судового збору за подання касаційної скарги.
Верховний Суд наголошує на тому, що заявник втретє звертається з касаційною скаргою, яка містить недоліки, на які суд неодноразово вже звертав його увагу та роз`яснював йому спосіб усунення цих недоліків.
Незважаючи на це, заявник продовжує подавати касаційну скаргу, незважаючи на вказівки суду щодо усунення її недоліків. Такі обставини свідчать про те, що дії заявника не спрямовані на реальний захист його прав, а зводяться до дій, які йдуть в розріз з завданнями цивільного судочинства, суперечать їм, а отже визнаються судом зловживанням процесуальними правами.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).
Враховуючи те, що подання цієї касаційної скарги суд визнає зловживанням процесуальними правами, то така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись статями 389, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу повернути особі, яка її подала. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          І. В. Литвиненко