Номер провадження: 22-ц/813/4251/24 
Справа № 522/142/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеського національного медичного університету на рішення Приморського районного суду м. Одеси, від 16 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету, третя особа без самостійних вимог: Міністерство охорони здоров`я України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Одеського національного медичного університету (далі – ОНМедУ), третя особа – Міністерство охорони здоров`я України (далі – МОЗ України), про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Процесуальний рух справи:
у суді першої та апеляційної інстанції:
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ОНМедУ від 24 квітня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 із посади декана на 1,0 ставки медичного факультету № 2. Визнано незаконним та скасовано наказ ОНМедУ від 10 грудня 2018 року про скасування наказу ОНМедУ від 03 грудня 2018 року № 791-л. Поновлено ОСОБА_1 на посаді проректора з науково-педагогічної роботи ОНМедУ. Стягнуто з ОНМедУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 квітня 2019 року по 16 липня 2021 року у розмірі 2 034 814, 30 грн. Допущено негайне виконання рішень в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, у сумі 73 459, 04 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Суди виходили із того, що наказ ОНМедУ від 10 грудня 2018 року про скасування наказу ОНМедУ від 03 грудня 2018 року № 791-л, яким ОСОБА_1 було призначено на посаду проректора з наукової-педагогічної (навчально-виховної) роботи, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки цим наказом з ОСОБА_1 фактично розірвано контракт від 03 грудня 2018 року, припинено трудові відносини за контрактом та змінено умови праці – переведено на попередню займану посаду виконуючого обов`язки декана медичного факультету № 2 без згоди позивача та погодження МОЗ України, який відповідно до пункту 5 частини першої Розділу III Статуту ОНМедУ за поданням ректора погоджує призначення та звільнення з посади проректорів з науково-педагогічної роботи.
Скасовуючи наказ ОНМедУ від 24 квітня 2019 року, суди виходили із того, що звільнення ОСОБА_1 з посади декана медичного факультету № 2 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за порушення трудової дисципліни та відсутність на роботі більше чотирьох місяців без поважних причин не відповідає вимогам трудового законодавства. Також судами враховано, що у період з 10 грудня 2018 року по 24 грудня 2019 року позивачка перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності за цей період та станом на час видання наказу про звільнення не обіймала посаду виконуючого обов`язки декана медичного факультету № 2.
Встановивши, що звільнення позивачки відбулося з порушенням трудового законодавства, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність підстав для скасування наказу про звільнення позивача з роботи, поновлення її на посаді проректора з науково-педагогічної роботи ОНМедУ, яку вона займала згідно контракту № 43 від 03 грудня 2018 року та наказу від 03 грудня 2018 року № 791-л, а також стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відповідно положень статті 235 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. За розрахунок середнього заробітку судом взято довідку про заробітну плату позивачки за березень-квітень 2019 року, що передували звільненню.
Також суди зазначили, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 233 КЗпП України, оскільки копії оскаржуваних наказів та трудову книжку позивачка отримала 11 червня 2020 року.

       у суді касаційної інстанції:
Постановою Верховного Суду від 10 січня 2024 року касаційну скаргу Одеського національного медичного університету задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету, третя особа – Міністерство охорони здоров`я України, про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі залишено без змін. Постанову Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету, третя особа – Міністерство охорони здоров`я України, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Судове рішення суду касаційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не звернув належної уваги на те, що довідка про заробітну плату ОСОБА_1 (а. с. 19, т. 2), яку взято за розрахунок середнього заробітку, не відповідає положенням пунктів 5, 8 розділу ІV Порядку № 100, оскільки містить дані про заробітну плату ОСОБА_1 за березень-квітень 2019 року, тобто коли позивачка фактично не працювала та перебувала на лікарняному.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, не надав належної оцінки письмовим поясненням відповідача щодо розміру середнього заробітку, виходячи із фактично відпрацьованих позивачкою останніх двох місяців (жовтень-листопад 2018 року), що передували звільненню, а також наданим відповідачем розрахунковим документам за цей період (а. с. 206-208, 214, т. 2), отже не перевірив належним чином розмір середньоденної заробітної плати позивачки (складові заробітної плати за фактично відпрацьовані два місяці, що передували звільненню), та погодився з передчасним висновком суду першої інстанції, що середньоденний розмір заробітної плати позивачки за два місяці до її звільнення становить 73 459, 04 грн.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнення середнього заробітку шляхом зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що 18 жовтня 2011 року ОСОБА_1 уклала контракт із ОНМедУ в особі ректора ОСОБА_2 , згідно якого позивачку було призначено на посаду декана медичного факультету № 2 – лікувальна справа на строк з 18 жовтня 2011 року до 18 жовтня 2018 року (а. с. 69-74, т. 1).
Наказом ОНМедУ від 26 жовтня 2011 року № 621-л ОСОБА_1 , професора, д. м. н. прийнято за конкурсом на вакантну посаду декана медичного факультету № 2 – лікувальна справа (а. с. 65-66, т. 1).
Наказом ОНМедУ від 11 жовтня 2018 року № 654-л ОСОБА_1 переведено на посаду виконуючого обов`язки декана (спеціальний фонд навчання) медичного факультету № 2 – з 19 жовтня 2018 року до заміщення вакантної посади встановленим законом порядку (а. с. 67, т. 1).
Наказом ОНМедУ від 01 листопада 2018 року від № 718-л на ОСОБА_1 , за її згодою, покладено виконання обов`язків проректора з науково-педагогічної (навчальної) роботи – з 08 листопада 2018 року (а. с. 77, т. 1).
Згідно листа МОЗ України від 21 листопада 2018 року № 11.3-15/2127/30918 останнє погодило призначення ОСОБА_1 на посаду проректора з науково-педагогічної роботи ОНМедУ (а. с. 68, т. 1).
03 грудня 2018 року ОСОБА_1 уклала з ОНМедУ в особі в. о. ректора Дубініної В. Г. контракт № 43, згідно якого позивачка була прийнята на посаду проректора з науково-педагогічної (навчально-виховної) роботи на строк з 03 грудня 2018 року до 02 грудня 2023 року (а. с. 57-63, т. 1).
Наказом ОНМедУ від 03 грудня 2018 року № 791-л ОСОБА_1 переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи (спеціальний фонд-навчання) з посадовим окладом 7 297, 90 грн з доплатами: за науковий ступінь д. н. 25 % за звання професора 33 % та надбавками за почесне звання 20 %, за вислугу років 30 % посадового окладу – з 03 грудня 2018 року по 02 грудня 2023 року (а. с. 52, т. 1).
Наказом ОНМедУ від 03 грудня 2018 року № 640-о внесено зміни до наказу ОНМедУ від 14 грудня 2016 року № 781-о «Про затвердження функціональних обов`язків керівних працівників університету», а саме: додаток № 1 (Розподіл обов`язків проректорів ОНМедУ) та Додаток № 2 (Посадова інструкція проректора з науково-педагогічної роботи) викладено у нових редакціях (а. с. 64, т. 1).
Встановлено, що починаючи з 10 грудня 2018 року по 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 хворіла та перебувала на лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності: серії АДЖ № 465853, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДЖ № 355576, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДЖ № 740779, виданим КУ «Пологовий будинок № 2»; серії АГЮ № 839953, виданим КУ «Одеська обласна клінічна лікарня»; серії АДЖ № 355969, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДЖ № 685351, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДЦ № 819304, виданим КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» м. Одеси; серії АДЖ № 685612, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДН № 208092, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДН № 208292, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДЦ № 821001, виданим КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» м. Одеси; серії АДН № 208509, виданим КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12»; серії АДН № 208707 виданим КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги № 12»; серії АДН № 228392, виданим КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради м. Одеси; серії АДН № 208962, виданим КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради м. Одеси; серії АДН № 464285, виданим КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради м. Одеси; серії АДН № 464563, виданим КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради м. Одеси (а. с. 101-117, т. 1).
Згідно з Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ № 722269 від 24 грудня 2019 року, ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату на строк до 01 січня 2021 року.
Наказом ОНМедУ від 10 грудня 2018 року № 3 скасовано як неправомірний наказ ОНМедУ від 03 грудня 2018 року № 791-л, яким ОСОБА_1 переведено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи (спеціальний фонд-навчання); визнано наказ ОНМедУ від 03 грудня 2018 року № 791-л таким, що не породжує жодних юридичних наслідків (а.с. 53-54, т. 1). Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено, зокрема, відсутність у ОСОБА_3 повноважень на виконання обов`язків ректора та проректора з науково-педагогічної роботи ОНМедУ відповідно до судових рішень (ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2018 року у справі № 522/15228/18 та ухвал Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та від 27 вересня 2018 року у справі № 826/13413/18) та підписання наказу ОНМедУ від 03 грудня 2018 року № 791-л особою, яка не мала повноважень діяти від імені ОНМедУ.
Наказом ОНМедУ від 24 квітня 2019 року № 259-л ОСОБА_1 звільнено з 24 квітня 2019 року з посади в. о. декана на 1, 0 ставки медичного факультету № 2, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України з виплатою грошової компенсації за 224 календарних дня невикористаної щорічної відпустки, у зв`язку з відсутністю на роботі більше чотирьох місяців, ненадання документів, що підтверджують факт тимчасової непрацездатності та пояснення щодо відсутності на робочому місці. Підстава: табель обліку використання робочого часу за період грудень 2018 року-квітень 2019 року, повідомлення про необхідність надати пояснення щодо відсутності на робочому місці від 17 квітня 2019 року № 01/09-144, службова записка в. о. начальника відділу кадрів ОСОБА_4 (а. с. 55, т. 1).
Відповідно до пункту 5 частини першої Розділу III Статуту ОНМедУ, який розміщений на офіційному сайті Університету та є загальнодоступною інформацією, університет підпорядкований МОЗ України, який за поданням ректора погоджує призначення та звільнення з посади проректорів з науково-педагогічної роботи.
Згідно з частиною першою розділу VІ Статуту ОНМедУ ректор погоджує з МОЗ України призначення та звільнення проректорів, що є науково-педагогічними працівниками, відповідно до законодавства України.
Встановлено, що МОЗ України не отримувало від ОНМедУ подання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади проректора з науково-педагогічної роботи.
У період з 26 липня 2019 року по 11 червня 2020 року стороною позивача вчинялись дії щодо отримання відомостей з ОНМедУ про наявність чи відсутність трудових відносин між ОНМедУ та ОСОБА_1 з наданням відповідних документів.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року у справі № 522/32/20 ОСОБА_5 , т. в. о. ректора ОНМедУ, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Копії наказів ОНМедУ, зокрема, від 10 грудня 2018 року № 3, від 24 квітня 2019 року № 259-л, а також трудову книжку серії НОМЕР_1 позивачка отримала лише 11 червня 2020 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Справа розглядається тільки в межах визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, згідно із постановою Верховного Суду від 10 січня 2024 року.
Частиною другою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі – Порядок № 100).
Згідно з абзацом третім, четвертим пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100, середня заробітна плат обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 розділу ІV Порядку № 100).
При обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо (підпункт «б» пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100).
Тлумачення змісту частини другої статті 235 КЗпП України свідчить про те, що при ухваленні рішення про поновлення працівника на роботі на орган, який розглядає трудовий спір – у даному випадку на суд, покладено обов`язок вирішити питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів зазначає, що фактично відпрацьованиими позивачкою останніми двома місяцями є жовтень-листопад 2018 року, а тому саме заробітна плата за цей період є базовим показником для вирахування середнього заробітку.
Для розрахунку середньоденної заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу беруться документи, які надані стороною відповідача, а саме розрахункові документи за цей період (а. с. 206-208, 214, т. 2).
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. 
Позивач відпрацювала в жовтні 2018 року 19 робочих днів, які розраховуються як різниця кількості робочих днів жовтня 2018 року зменшена на кількість днів відрядження - 3 робочі дні. Коригування днів та нарахованої суми заробітної плати за жовтень 2018 року зроблено в листопаді 2018 року. Відповідно за жовтень 2018 року нарахована заробітна плата за фактично відпрацьовані 19 робочих днів у сумі – 14291,55 грн. (14290,55=112758,12 - 64140,00 (премія до ювілею) – 32070,00 (премія квартальна за ІІІ квартал 2018 року) – 2256,57 (коригування заробітної плати за жовтень в листопаді за дні відрядження). Заробітна плата за листопад 2018 року нарахована за 22 фактично відпрацьованих дня складає – 16621,76 грн.
Розрахунок середньої заробітної плати за 1 робочий день визначається діленням нарахованої заробітну плату за фактично відпрацьовані дні в жовтні-листопаді 2018 у сумі 30 913,31 грн. на число відпрацьованих робочих днів цього періоду – 39 робочих днів.
Вартість середньої заробітної плати за 1 робочий день становитиме: 30 913,31/39=792,65 грн.
Кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 24.04.2019 року (останній робочий день) по 16.07.2021 року (дата постановлення судового рішення про поновлення на роботі) становить 555 робочих днів.
Загальна сума, що підлягає відшкодуванню за період вимушеного прогулу становить: 555*792,65 = 439 920,75 грн (чотириста тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять гривень, 75 копійок). 
Таким чином, розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 439 920,75 грн, а розмір місячної заробітної плати, який необхідно стягнути в порядку негайного виконання рішення суду - 30 913,31 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку при визначенні розміру суми стягнення, а тому апеляційна скарга Одеського національного медичного університету підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що позовну заяву подано особою, яка відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на користь держави з Одеського національного медичного університету підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4399,21 гривні.

Повний текст судового рішення.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Головуючий суддя Громік Р.Д. перебував у відпустці з 02 по 10 травня 2024 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.
Повний текст судового рішення виготовлено 13 травня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеського національного медичного університету задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, зменшивши розмір стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 2 034 814, 30 гривень до 439 920, 75 гривень.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року в частині негайного виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, змінити, зменшивши розмір стягнення з 73 459,04 гривні до 30 913,31 гривні.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути із Одеського національного медичного університету (код ЄДРПОУ 02010801, місцезнаходження м. Одеса, пров. Валіховський, буд.2) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4399,21 гривні.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        С.М. Сегеда

                                                                       А.І. Дришлюк