П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р. Категорія 106000000	м. Одеса	Справа № 420/36679/23	
Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів, мотивуючи його тим, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №420/706/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року. На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №420/706/20 відповідачем нараховано виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 3021,44 грн. із застосуванням базових місяців січень 2016 року та травень 2016 року. Не погоджуючись із застосованим відповідачем базовим місяцем та як наслідок виплаченою сумою індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. 21.07.2021 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20 проведено доплату позивачу індексації грошового забезпечення у сумі 1481,77 грн. із застосуванням базового місяця січень 2016 року (загальна виплачена сума склала 4503,21 грн.). Так відповідачем за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року застосовано коефіцієнт індексації, який відповідає базовому місяцю січень 2016 року, при цьому відповідач стверджується, що при виплаті індексації застосовано базовим місяцем січень 2008 року. Проте при застосуванні у якості базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року сума індексації складає 83625,21 грн. Не погоджуючись із порядком виконання судового рішення позивачем подано до суду заяву у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі №420/12949/20 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 у 30-денний строк з дати отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення від 30 березня 2021 року по справі №420/12949/20. 25.11.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у загальній сумі 77935,19 грн., що підтверджується банківською. Разом з цим відповідачем в порушення статті 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 01.05.2021 року по 24.11.2023 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації грошового забезпечення, нарахованих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.05.2021 року по 24.11.2023 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації грошового забезпечення, нарахованих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Період з який позивачу має бути виплачено компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення починається з 01.12.2015 (дата з якої розпочато нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення на виконання рішення суду) по 23.08.2023 (дату остаточного розрахунку).
Військовою частиною НОМЕР_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що оскільки індексація не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, відсутні підстави для проведення її компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом від 31.08.2018 року № 150 з 31.08.2018 року виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 15).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року по справі № 420/706/20, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016р. по 31.08.2018р.; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 31.08.2018р. в сумі 105442,00 грн.; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 02.06.2015р. по 31.08.2018р.; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період з 02.06.2015р. по 31.08.2018р. в сумі 21285,04 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року по справі № 420/706/20, яке набрало законної сили, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2018 р. в сумі 105442,00 грн. – скасовано та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року – залишити без змін.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року по справі № 420/12949/20 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 у 30-денний строк з дати отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення від 30 березня 2021 року по справі №420/12949/20.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року по справі № 420/12949/20 прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20.
25 листопада 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20, яке набрало законної сили, Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 77935,19 грн. (а.с. 13).
Разом з цим відповідачем в порушення статті 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.05.2021 року по 24.11.2023 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати сум індексації грошового забезпечення, нарахованих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року. 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно ч. 1  ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ч. 1  ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Згідно ч. 2  ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення) та сума індексації грошових доходів громадян.
У відповідності до ч. 1  ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат»  виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно ч. 1  ст. 7 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат», відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
З метою реалізації  Закону № 2050-ІІІ  постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року № 159  затверджено  Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати  (далі Порядок № 159).
Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення  Закону № 2050-ІІІ  та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії, індексації); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата, індексація). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у  статті 3 Закону № 2050  та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток  нарахованого, але не виплаченого грошового доходу  за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої  ст. 46 Закону № 1058-ІV,  ст. 2 Закону № 2050-ІІІ  та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі військовою частиною) добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.04.2021 року у справі № 465/322/17.
При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень  ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ  та окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.11.2018 року у справі № 814/1527/17, від 18.12.2018 року у справі № 816/301/16, від 04.01.2019 року у справі № 159/1615/17, від 30.09.2020 року у справі № 2-а-1/11, від 15.10.2020 року у справі № 240/11439/19, від 31.08.2021 року у справі № 264/6796/16-а.
Крім того, у постанові від 05.03.2020 року у справі №140/1547/19 Верховний Суд зазначив:  Згідно з положеннями  статті 4 Закону № 2050-III  виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до  статті 6 Закону № 2050-III  компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Суд зазначає, що підприємство, установа, організація (в даному випадку військова частинна), з вини якого не було вчасно нараховано та виплачено дохід (в даному випадку індексація), повинен здійснити виплату такого доходу (в даному випадку індексації) з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата особі суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості, є порушенням її прав на отримання такої компенсації.
З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20, яке набрало законної сили, Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 77935,19 грн. (а.с. 13).
При цьому, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20 набрало законної сили – 30 квітня 2021 року (про що зазначено в Єдиному державному реєстрі судових рішень).
Однак, виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року по справі № 420/12949/20 відповідачем проведено лише 25.11.2023 року (а.с. 13).
За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана нарахувати та виплатити позивачу, ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.
Крім того, позивач просив стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 71871 гривня 81 копійка у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 25 листопада 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20. 
Разом з тим, розрахунок суми компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 є компетенцією відповідача, як органу, який нараховує та здійснює виплату грошового забезпечення.
Визначення судом лише періоду, за який повинна бути здійснена компенсація втрати частини доходів без зазначення розміру, який підлягає нарахуванню та виплаті (що фактично повинен здійснювати відповідач) відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постановах від 14.05.2019р. у справах №№ 487/6312/16-а та 804/2994/18.
Разом з тим, суд першої інстанції помилково зазначив, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.05.2021 року по 24.11.2023 року.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 25 листопада 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 25 листопада 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв не у спосіб, що визначені законами та Конституцією України, однак суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи - невірно визначив період компенсації втрати частини грошових доходів, що є підставою для зміни рішення в цій частині.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року по справі № 420/36679/23, - змінити, виклавши абзц. 2 та 3 у наступній редакції:
«Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 25 листопада 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 25 листопада 2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №420/12949/20».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року по справі № 420/36679/23, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.  

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький