Номер провадження: 33/813/1159/24
Номер справи місцевого суду: 522/24468/23 
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2023 року, стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн. на користь держави.
З вказаної постанови вбачається, що 02.12.2023 року о 22 год. 45 хв., ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi A3 державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Гаванна, 7 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)судом першої інстанції не було звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на те, що ОСОБА_1 продула даний прилад, однак він нічого не показав, а працівник поліції не довів того факту, що прилад був справний;
2)судом першої інстанції не було звернуто увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 має пройти на вимогу працівника поліції;
3)огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проводиться за допомогою приладу марки Drager Alcotest 0391, який не відноситься до числа дозволених для використання на території України;
4)працівники поліції зупинили транспортний засіб Audi A3 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 без правових підстав встановлених законом;
5)з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодилась поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак працівник поліції відмовив, пославшись на те, що вже минуло 30 хв.;
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про розгляд справи на 22 травня 2024 року на 11:00 год. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася.
22 травня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №552949 від 02 грудня 2023 року з якого вбачається, що 02 грудня 2023 року о 22:45 год. в м. Одеса по вул. Гаванна, 7, водії ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi A3 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Проходити тест на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
-довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
-довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика» водійське посвідчення серії НОМЕР_2 був виданий ОСОБА_1 28.07.2016 року; 
-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого приладу Drager Alcotest 0391, у зв`язку із тим, що у останній були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, однак ОСОБА_1 від такого огляду відмовилась;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 02 грудня 2023 року ОСОБА_1 було направлено до КНП «ОДМЦПЗ» ООР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак огляду проведено не було з підстав відмови водія;
-диск з відеозаписом, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 02 грудня 2023 року о 22:45 год. в м. Одеса по вул. Гаванній працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Audi A3 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Працівник поліції підійшов до водія ОСОБА_1 , повідомив, що зараз проходять превентивні заходи, щодо виявлення заборонених речей, таких як зброя, наркотичні засоби, а також заходи щодо виявлення водіїв у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння. Далі працівник поліції питає ОСОБА_1 чи вживала вона щось, та чи згодна пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки. ОСОБА_1 погодилась. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи колись вона проходила тест за допомогою приладу Драгер, остання відповіла, що ні. Тоді, працівник поліції пояснив, як потрібно такий вид огляду проходити. ОСОБА_1 почала проходити тест, однак результат Драгер не показав, оскільки ОСОБА_2 Неправильно дула у трубочку, неправильно видихала повітря. Працівник поліції декілька разів поясняв ОСОБА_1 , як саме правильно треба проходити огляд за допомогою приладу Драгер. Також працівник поліції повідомив ОСОБА_1 що, якщо вона не зможе пройти огляд за допомогою приладу Драгер, то доведеться їхати до медичного закладу. Потім, після невдалих спроб ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, працівник поліції, попросив ОСОБА_1 припаркувати свій транспортний засіб, та поїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 почала питати на якій підставі проводиться огляд, працівник поліції відповів, що від ОСОБА_1 відчувається запах алкоголю. На що пасажир, який сидів в машині відповів що це вона вживала алкогольні напої. Працівник поліції сказав, що він не може без спеціально проведеної процедури огляду водія, вказувати на те, хто саме вживав алкогольні напої. Потім ОСОБА_1 запитала, яким чином вона повернеться до свого транспортного засобу, якщо поїде до медичного закладу на що працівник поліції повідомив, що привезе її обратно. Потім ОСОБА_1 мовчала, і працівник поліції повідомив, що буде розцінювати мовчання, як відмову від проходження огляду. Потім ОСОБА_1 сказала пишіть протокол, бо вона потім поїде до медичного закладу і пройде огляд самостійно. Працівник поліції відсторонив водія від керування транспортним засобом і попередив, щоб ОСОБА_1 зателефонувала тверезому водію, який забере транспортний засіб. Також, зачитав протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 сказала, що вона була готова поїхати до медичного закладу, оскільки вирішила питання із собакою, однак працівник поліції відмовився це робити, оскільки минуло 30 хв. На що працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 виразила свою згоду на те щоб провести огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі занадто пізно, коли вже був складений протокол.
Відповідно до п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Саме з підстав відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п. 3 наведеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на те, що ОСОБА_1 продула даний прилад, однак він нічого не показав, а працівник поліції не довів того факту, що прилад був справний не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, дійсно з відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак всіма своїми діями, ОСОБА_1 уникала пройти такий огляд. Вона говорила, що за своїми фізіологічними даними не може набрати достатньо повітря, щоб видихнути, а на зауваження працівника поліції щодо того, що вона не дує у трубочку, а продуває крізь неї не реагувала, на підставі чого їй і було запропоновано проїхати до медичного закладу. Також з відеозапису вбачається, що перед початком проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, Драгер спочатку тестується на справність і тільки потім, він надається водієві для проведення тесту. 
Крім того, не заслуговують на увагу і посилання апеляційної скарги на те, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проводиться за допомогою приладу марки Drager Alcotest 0391, який не відноситься до числа дозволених для використання на території України з підстав того, що в контексті розгляду даної справи відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху), за те що остання відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Однак суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Драгер 0391» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.
Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Згідно сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 01.09.2014 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки - Газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії DragerSafery AG CoKGaA Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.
Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не було звернуто увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 має пройти на вимогу працівника поліції є помилковим, оскільки відповідно до діючого законодавства працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 її право на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер. Оскільки ОСОБА_1 не змогла продути правильно технічний прилад Драгер, їй було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 скористалась своїм правом і відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному чиним законодавством. Інших видів огляду на стан алкогольного сп`яніння чинним законодавством не передбачено.
Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те що працівники поліції зупинили транспортний засіб Audi A3, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 без правових підстав встановлених законом, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.
Пунктами 4,5 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою КМУ №1456 від 29.12.2021 визначено, що перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення); право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №2102-ІХ від 24.02.2022 року на території України оголошений воєнний стан у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, строк якого в подальшому було неодноразово продовжено Указами Президента України.
Крім того, обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
За змістом ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Об`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про те, що її зупинили, оскільки проходять превентивні дії, щодо виявлення заборонених речей, предметів (зброя, наркотичні речовини) в тому числі і перевірки документів. І тільки після бесіди із ОСОБА_1 у працівника поліції виникла підозра що остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчувався запах з порожнини рота.
Відповідно до п. 2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, зупинка транспортного засобу Audi A3 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 була здійснена працівниками поліції у відповідності із чинним законодавством, порушень з боку працівників поліції не вбачається.
Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що зупинка транспортного засобу працівниками патрульної поліції не є порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, яке тягне за собою недійсність доказів, в той час як дії працівників поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржувались, незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, внаслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати. Крім того, неправомірність дій останніх не є предметом розгляду даного провадження, а наявність або відсутність причини для зупинки транспортного засобу не спростовує вказаного складу правопорушення.
Щодо посилань апеляційної скарги на те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодилась поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак працівник поліції відмовив, пославшись на те, що вже минуло 30 хв.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. 
Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Крім того, працівники поліції при складанні адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 діяли у відповідності із нормами чинного законодавства, будь-яких порушень не зафіксовано.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 02 грудня 2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 . 
Отже, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова