ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року	Львів	Справа № 380/17541/23 пров. № А/857/2983/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Костецьким Н.В. у м. Львові) у справі № 380/17541/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року згідно постанови КМУ від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром з врахуванням проведеної індексації пенсії.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року з урахуванням її індексації, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90% грошового забезпечення зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» від 20.05.2021р. № 466, про розмір грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт підвищення у розмірі 1,197, без обмеження максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсії відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», є протиправною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства. На думку позивача, відповідач неправомірно обмежив його пенсію за вислугу років з 01.03.2023 максимальним розміром.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром з врахуванням проведеної індексації пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 року з урахуванням її індексації, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90% грошового забезпечення зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» від 20.05.2021р. № 466, про розмір грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт підвищення у розмірі 1,197, без обмеження максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.08.2022 у справі №380/8118/22 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення, зазначених у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» №466 від 20.05.2021 та щодо обмеження пенсії максимальним розміром, при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру 90% грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» № 466 від 20.05.2021, без обмеження максимальним розміром, із урахуванням    раніше проведених виплат.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 у справі №380/1177/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 з обмеженням її максимальним розміром та без врахування проведеної індексації пенсії. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівський області здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням її індексації, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90% грошового забезпечення на підставі довідки від 20.05.2021 №466, виданої державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» №118 від 16.02.2022 без обмеженням максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.
З 01.03.2023 при здійсненні перерахунку пенсії позивача, відповідач провів її індексацію відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, однак обмежив пенсійну виплату максимальним розміром.
07.07.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо здійснення перерахунку пенсії згідно рішення суду від 23.02.2023 у справі №380/1177/23 із врахуванням індексації та без обмеження максимальним розміром.
20.07.2023 листом відповідача роз`яснено позивачу, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 у справі №380/1177/23 виконано. Відповідач зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02,2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» визначено, що з 01 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262 підвищуються на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови не може перевищувати 1500гри. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 у справі №380/1177/23 не зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача виходячи із відсоткового значення. розміру пенсії 90 % сум грошового, забезпечення відповідно до довідки виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднанням МВС України по Львівській, області» від 20.05.2021 № 466 про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимальним, розміром, з урахуванням індексації відповідно до Постанови № 118 та індексації відповідно до Постанови №168. Отже, підстави для проведення перерахунку та виплати пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до вищезазначеної довідки без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до Постанови № 118 та індексації відповідно до Постанови № 168, відсутні.
Позивач не погодившись із діями відповідача щодо не проведення індексації пенсії, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кабінетом Міністрів України 24.02.2023 року прийнято постанову №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі   Постанова №168).
Згідно п. 2 цієї   Постанови №168 з 01.03.2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей   13,   21   і   36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2   постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»   (Офіційний вісник України, 2022 р., №18, ст.968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї   постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї   постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Відповідно до п.10 Постанови №168, установлено, що у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї   постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї   постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ   (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) вперше введено в дію   Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI   (далі   Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011 року.
Відповідно до положень ч.1   ст.2 Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до   Митного кодексу України,   законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів   України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів»,   Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Законом №3668-VI внесено зміни до   Закону №2262-XII, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, а саме ч.7 ст.43 викладено в редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Вказані обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі   Закону   №2262-XII, введено в дію Законом №3668-VI.
Відтак, положення ч.7   ст.43 Закону №2262-XII   та положення ч.1   ст.2 Закону №3668-VІ   (у частині поширення її дії на   Закон №2262-ХІІ) прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до   Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016   визнано такими, що не відповідають   Конституції України(є неконституційними), положення ч.7   ст.43 Закону №2262-XII.
Згідно п.2 резолютивної частини   рішення Конституційного Суду України   №7-рп/2016 від 20.12.2016 року   положення ч.7ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто 20.12.2
Приймаючи це рішення Конституційний Суд України виходив із того, що норми-принципи ч.5   ст.17 Конституції України   щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України ствердив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене   Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5   ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 року №7-рп/2016 надав оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнав такими, що не відповідають   ст.17 Конституції України   положення ч.7   ст.43 Закону №2262-XII.
Положення   ст.2 Закону №3668-VI   (у частині поширення її дії на   Закон   №2262-XII), які дублюють зміст ч.7   ст.43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин   змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 року у справі №400/2085/19, від 20.07.2022 року у справі №340/2476/21, від 30.08.2022 у справі №440/994/20, від 09.02.2023 року у справі №620/4148/20, від 31.05.2023 року у справі №420/9244/21. 
Так, Верховний Суд зробив висновки, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням   Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року   №7-рп/2016   та   Законом №3668-VI   у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ста.2   Закону   №3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду зробила висновок, що вони явно суперечать один одному.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення ст.ст.1,   8,   92 Конституції України, а також на ст.9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Відтак, у цій справі застосуванню підлягають норми   Закону №2262-XII   з урахуванням   Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, а не норми   Закону №3668-VІ».
Тому, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд висновує, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ.
Щодо наявності п.2 Постанови №168 положення про підвищення пенсій з 01.03.2023 року відповідно «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом», апеляційний суд зазначає, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч.3   ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
У спірних правовідносинах наведені положення Постанови Кабінету Міністрів України №168 суперечать приписам   Закону №2262-XII   з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, які є спеціальними, та підлягають застосуванню відповідачем.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач з  01.03.2023 року здійснював обрахунок пенсії позивача з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, однак розмір (пенсії), що підлягає до виплати, обмежував максимальним розміром, тому нарахування індексації пенсії позивача у спірних правовідносинах проведено, однак її виплату не здійснено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 380/17541/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська