ОКРЕМА ДУМКА
 
судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Тітова М. Ю. на  постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від19 червня 2024 року в справі № 759/24309/19 (провадження № 61-9167св23)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс»до   ОСОБА_1 ,третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування житловим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_1 на  рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від  16 травня 2023 року.
У грудні 2019 року ТОВ «Юрфактор Сервіс» звернулося до суду з цим позовом, у якому просило встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції,позов задовольнив. Встановив порядок користування квартирою АДРЕСА_1 таким чином: виділено ТОВ «Юрфактор Сервіс» у користування житлові кімнати: № 2 площею 7,9 кв.м, № 3 площею 6,7 кв.м, № 4 площею 10,3 кв.м, а всього загальною житловою площею 24,9 кв.м та балкон; виділено ОСОБА_1 у користування кімнату № 1 площею 15,3 кв.м та балкон; інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор площею 10,3 кв.м, кухня площею 6,9 кв.м, ванна кімната площею 1,9 кв.м, вбиральня площею 0,9 кв.м залишено в спільному сумісному користуванні.
Верховний Суд рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції вважав законними та обґрунтованими й залишив їх без змін.
З такими висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погодитися не можу й відповідно до вимог статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.
Предметом позову є визначення порядку користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Юрфактор Сервіс» та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності.
Тобто, спір виник із житлових відносин щодо встановлення порядку користування житловим приміщенням між юридичною та фізичною особами.
Житлові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Житловим кодексом України та іншими актами законодавства України.
Завданнями житлового законодавства України є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин (стаття 2 ЖК України).
Житлове приміщення - це приміщення, призначене та придатне для постійного і переважного проживання (квартира, кімната).
Стаття 150 ЖК України передбачає, зокрема право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.
Таким чином, право користування житловим приміщенням - це право жити  в  такому приміщенні, користуватися комунальними послугами на законодавчих підставах.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у  спосіб, визначений законом або договором (частин перша статті 5 ЦК України).
Враховуючи викладене, оскільки згідно з нормами житлового законодавства житловим приміщенням (квартира) є приміщення, що призначене для проживання громадян (фізичних осіб), визначити порядок користування таким приміщенням суд може саме між фізичними особами, а тому вимоги ТОВ «Юрфактор Сервіс» про визначення порядку користування квартирою є  такими, що не ґрунтуються на законі й відповідно задоволенню не підлягали.
З цих підстав вважаю, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягали скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Суддя                                                                                                  М. Ю. Тітов