Справа № 131/747/23
Провадження № 22-ц/801/1211/2024
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коваль А. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року	Справа № 131/747/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді  Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю.,  Ковальчука О.В., секретар Луцишин О.П.,  розглянувши у  відкритому судовому  засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Жорнище» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року, ухвалене суддею Ковалем А.А., повне рішення складено 28 березня 2024 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Жорнище» про розірвання договорів оренди землі,
встановив:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:
- розірвати договір оренди землі №1091 від 06 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,0840 га, кадастровий номер 0521282400:01:000:0011, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради) Вінницької області;
- розірвати договір оренди землі №1092 від 06 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,8383 га, кадастровий номер 0521282400:02:000:0413, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради) Вінницької області.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 06 грудня 2016 року між нею та ПрАТ «Жорнище» було укладено вказані вище договори оренди земельних ділянок строком на 10 та 20 років.
Відповідно до п. 5 договору оренди землі №1091 від 06 грудня 2016 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 60317,28 грн.
Згідно п. 9 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі  складає 3 015,87 грн на рік, або в натуральній формі с/г продукцією, яка виробляється орендарем по ціні не більшою за закупівельну в регіоні.
Відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Згідно п. 11 орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.
Пунктом 13 передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Відповідно до п. 5 договору оренди землі № 1092 від 06 грудня 2016 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 24122,29 грн.
Згідно п. 9 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 1206,11 грн на рік, або в натуральній формі с/г продукцією, яка виробляється орендарем по ціні не більшою за закупівельну в регіоні.
Відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Згідно п. 11 орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.
Пунктом 13 передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Проте, відповідач в порушення договірних умов обчислював розмір орендної плати без урахування вищевказаної індексації і, відповідно, систематично в період з 2016 по 2022 роки не сплачував орендну плату в договірних розмірах. Навіть той розмір орендної плати, що вказаний в договорах та додаткових угодах, виплачувався не в повній мірі та не у передбачені строки, чим значною мірою було позбавлено позивача доходів, на які він розраховував при укладенні договорів оренди землі.
У поданій заяві про зміну підстав позову позивачка зазначила, що в усі роки з 2017 - 2022 роки відповідачем виплачувалася загальна орендна плата без її визначення за кожним окремим договором, що відповідач підтвердив своїм відзивом на позовну заяву, де також не визначається орендна плата за кожним договором.
Вказане зроблено умисно, оскільки в цей період, крім договорів, які є предметом позову, були укладені ще два договори: договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2011 року площею 0,4601 га, кадастровий номер 0521282400030000429, 11 серпня 2016 року укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2011 року, згідно п. 1.3 вказаної додаткової угоди №1 відповідач повинен сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 629,88 грн; договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2011 року площею 0,9 га, кадастровий номер 0521282400010000449,  11 серпня 2016 року укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2011 року, згідно п. 1.3 вказаної додаткової угоди № 1 відповідач повинен сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 1 181,66 грн.
Таким чином, станом на 2016 рік, відповідач сплачував загальну орендну плату у 100% розмірі за наступними договорами: договір оренди землі №1091 від 06 грудня 2016 року – 3015,87 грн - 49,9 %; договір оренди землі № 1092 від 06 грудня 2016 – 1206,11 грн – 20 %; договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2011 року (0,4601 га) - 629,88 грн - 10,5 %; договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2011 року ( 0,9 га) - 1181,66 грн - 19.6 %.
Тобто із загальної орендної плати 69,9 % - це виплати (оренда) за договорами оренди № 1091 від 06 грудня 2016 року та №1092 від 06 грудня 2016 року. З цієї суми розмір орендної плати: за договором №1091 - 71,5 % та №1092 -28,5 %.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди землі №1091 від 06 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,0840 га, кадастровий номер 0521282400:01:000:0011, яка розташована на території Іллінецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області).
Розірвано договір оренди землі №1092 від 06 грудня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,8383 га, кадастровий номер 0521282400:02:000:0413, яка розташована на території Іллінецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області).
Стягнуто з ПрАТ «Жорнище» на користь ОСОБА_1 2 147 грн 20 коп. сплаченого судового збору, а також 10 000 грн понесених витрат на правничу допомогу.
Не погодившись із вказаним рішенням, ПрАТ «Жорнище» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову. 
У скарзі зазначає, що ПрАТ «Жорнище» в повному обсязі виконувало свої зобов`язання щодо сплати позивачу орендної плати, в тому числі з урахуванням індексу інфляції, за договорами оренди. Лише у 2021 році у зв`язку з неможливістю реалізації сільськогосподарської продукції було виплачено менший розмір орендної плати. Вказані обставини свідчать про відсутність систематичного порушення виплати орендної плати, а лише щодо разового порушення, що не є підставою для розірвання договору оренди. Суд встановив невиплату орендної плати в повному обсязі за 2021 рік, незважаючи на те, що в цьому році була зміна нормативно-грошової оцінки (в сторону зменшення) і виплата орендної плати проводилася з урахуванням розміру нової нормативно-грошової оцінки. Суд вказує про те, що відповідачем навмисно не було надано оригінал відомості про виплату грошей за 2017 рік, однак, клопотання про призначення експертизи та витребування доказів було подане лише 25 жовтня 2023 року, а строк зберігання первинних документів становить 5 років, тому вони були знищені підприємством через закінчення строків їх зберігання. Тому ухилення від надання оригіналів документів відповідачем здійснено не було, а відтак безпідставним є посилання суду на ст. 109 ЦПК України. Судом лише частково враховано заяву відповідача про зменшення судових витрат. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, встановивши доведеність позивачем факту систематичного порушення відповідачем умов договорів оренди № 1091 та №1092 від 06 грудня 2016 року, а саме те, що виплата ПрАТ «Жорнище» орендної плати ОСОБА_1 в 2017 виплачена не своєчасно, а в 2021 році проведена не в повному розмірі з порушенням вимог пунктів 9, 10 вказаних договорів виходив з того, що невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати за земельні ділянки з урахуванням підвищення цін та тарифів є порушенням істотних умов договору, які містять системний характер та тягне за собою припинення договору оренди землі, а відтак дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди землі.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 06 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» було укладено договір оренди землі № 1091, за умовами якого в оренду передано земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 2,0840 га, кадастровий номер 0521282400:01:000:0022, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше – Жорницької сільської ради).
У пункті 5 вказаного договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 60 317,28 грн.
Згідно з п. 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі   складає 3 015,87 грн на рік, або в натуральній формі с/г продукцією, яка виробляється орендарем по ціні не більшою за закупівельну в регіоні.
Відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року (пункт 11 договору).
Пунктом 13 передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (а.с. 15-17 т.1).
Також, 06 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» було укладено договір оренди землі № 1092, за умовами якого в оренду передано земельну ділянку № НОМЕР_2 , загальною площею 0,8383 га, кадастровий номер 0521282400:02:000:0413, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше – Жорницької сільської ради)
У пункті 5 вказаного договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату підписання договору з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 становить 24 122,29 грн.
Згідно п. 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 1 206,11 грн на рік, або в натуральній формі с/г продукцією, яка виробляється орендарем по ціні не більшою за закупівельну в регіоні.
Відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року (пункт 11 договору).
Пунктом 13 передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (а.с.18-20 т.1).
Звертаючись 15 червня 2023 року до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач, в порушення умов договору, обчислював розмір орендної плати без урахування індексації і, відповідно, систематично в період з 2016 по 2022 роки не сплачував орендну плату в договірних розмірах. Навіть той розмір орендної плати, що вказаний в договорах та додаткових угодах, виплачувався не в повній мірі та не у передбачені строки.
14 серпня 2023 року, після подання ПрАТ «Жорнище» відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 подала заяву про зміну підстав позову, в якій остання підсумовує порушення відповідача: «систематичне порушення відповідачем умов договору оренди №1091 від 06.12.2016 та договору оренди №1092 від 06.12.2016 полягає в тому, що відповідач не індексував оренду плату за 2017 та 2021 роки, а отже не доплачував оренду плату».
Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.
Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
На думку колегії суддів, зміст підстав позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до того, що нарахування і виплата орендних платежів відповідачем здійснювалися без урахування індексації.
Справа повинна бути розглянута судом в межах предмету та підстав, зазначених позивачем у позовній заяві.
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи дійшов висновку, зокрема, що виплата ПрАТ «Жорнище» орендної плати ОСОБА_1 в 2017 виплачена не своєчасно, а в 2021 році проведена не в повному розмірі з порушенням вимог пунктів 9, 10 вказаних договорів.
При цьому, описуючи невиконання орендарем обов`язку по сплаті орендних платежів окремо за 2017 та 2021 рік суд зазначив про те, що орендна плата за 2017 рік була виплачена ПрАТ «Жорнище» без урахування індексу інфляції, що визнав відповідач у відзиві на позов.
Із вказаного можна зробити висновок, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за 2017 рік ОСОБА_1 , у визначений договорами оренди землі строк, була сплачена орендна плата, однак, без урахування індексації.
Не оскарживши рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 погодилася з вказаним висновком суду першої інстанції. 
Що стосується виплати орендної плати за 2021 рік, то ПрАТ «Жорнище» не заперечує висновок суду першої інстанції про виплату меншого розміру орендної плати за цей рік.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У частинах першій та другій статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. 
Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Частинами другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даній справі встановлено, що відповідач сплачував кожного року оренду плату в розмірі, який відповідає умовам договору.
Підстави позову зводяться до того, що орендар сплачував оренду плату за 2017 та 2021 роки без урахування індексації, тобто фактично має місце недоплата орендної плати, а отже не можна говорити про систематичну несплату орендної плати, а тому відсутні правові підстави для розірвання договорів оренди.
Порушення нарахування і виплати орендних платежів, без урахування індексації, допущені орендарем, є наслідком здійснення ним неправильних розрахунків при обчисленні сум орендних платежів, що не є істотним порушенням умов договору з огляду на розмір недоплаченої суми.
Помилки у нарахуванні орендної плати за договором оренди земельної ділянки з урахуванням індексації орендної плати не можуть тлумачитися як систематична несплата орендних платежів та, відповідно, не можуть бути підставою для розірвання договору оренди.
До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2024 року у справі №579/1133/22.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ПрАТ «Жорнище» ознак істотного порушення умов договорів оренди земельних ділянок, як підставу для їх розірвання.
Беручи до уваги підстави вимог позову та згаданий правовий висновок Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що надавати оцінку решта доводам апеляційної скарги не має правового значення.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до положень ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та ухваленням нового рішення з  ОСОБА_1  на користь ПрАТ «Жорнище» слід стягнути судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 220,50 грн.
В апеляційній скарзі ПрАТ «Жорнище» просило здійснити розподіл судових витрат.
11 червня 2024 року від ПрАТ «Жорнище» надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій представник товариства – адвокат Путілін Є.В. просив здійснити розподіл судових витрат, стягнувши 7 000 грн витрат на оплату правничої допомоги та зі сплати судового збору.
На підтвердження витрат на правничу допомогу ПрАТ «Жорнище» надано:
- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1129532 від 26 квітня 2024 року;
- копію договору №69 про надання правничої допомоги від 11 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Путіліним Є.В. та ПрАТ «Жорнище», у п.3 якого зазначено, що розмір гонорару визначається за угодою сторін у розмірі співмірному складності справи та виконаних робіт (наданих послуг); часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи шляхом підписання акту виконаних робіт з розрахунку 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину роботи адвоката на час складання акту;
- копію детального опису робіт №ПЄ-00002 від 11 червня 2024 року здачі-прийняття робіт (надання послуг), у якому зазначено, що адвокат Путілін Є.В. та ПрАТ «Жорнище» склали цей акт про те, що виконавцем були проведені наступні роботи (надані такі послуги) надання правничої допомоги, що включає в себе: підготовку апеляційної скарги та подання в суд – 1 год. 30 хв.; участь в судовому засіданні – 30 хв.; підготовку заяви та документів щодо стягнення судових витрат, направлення стороні та в суд – 30 хв.; підготовку заяви про надання копії постанови та направлення в суд – 10 хв. Враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на день складання акту (1 211 грн), загальна вартість робіт за 2 год. 40 хв. роботи становить 3 000 грн;
- копію квитанції до прибуткового касового ордера №110625 від 11 червня 2024 року про прийняття адвокатом Путіліним Є.В. від ПрАТ «Жорнище» 3 000 грн згідно договору №69 від 11 липня 2023 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вказана заява була направлена представнику ОСОБА_1 – адвокату Якименку О.О., клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу від позивача не надійшло.
У судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги адвокат Путілін Є.В. зазначив, що ним помилково в заяві про стягнення судових витрат вказано про те, що до стягнення підлягають витрати в розмірі 7 000 грн, тоді як дійсний розмір витрат становить 3 000 грн, що підтверджується копію детального опису робіт №ПЄ-00002 від 11 червня 2024 року.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат та розумність їхнього розміру, виходячи з обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що слід стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Жорнище» задовольнити.
Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволені позову  ОСОБА_1  до Приватного акціонерного товариства «Жорнище» про розірвання договорів оренди землі відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Жорнище» (ЄДРПОУ 00414210) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 50 копійок та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2024 року.
Головуючий                                             Т.Б. Сало

Судді                                                                  О.В. Ковальчук

                                                                      О.Ю. Береговий