Справа №753/16316/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/6843/2024

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
30 травня 2024 року                                                                           місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді    Журби С.О., 
суддів                         Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря              Павлової В.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Регіональний сервісний центр МВС України у м. Києві, ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Новатон» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на автомобіль,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3   третя особи- Регіональний сервісний центр МВС України у м. Києві, ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Новатон» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на автомобіль.
Позовна заява з урахуванням уточнень обґрунтована тим, що 21 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг України» і ТОВ «Новатон» було укладено договір про фінансовий лізинг, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг України» зобов`язалося передати у користування ТОВ «Новатон» на умовах фінансового лізингу автомобіль Volkswagen Passat B7. На виконання умов цього договору ТОВ «Порше Лізинг України» відповідно до договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2013 року, укладеного із товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант-М», придбало автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу було зареєстровано за ТОВ «Порше Лізинг України».
25 жовтня 2013 року ТОВ «Порше Лізинг України» передало у користування ТОВ «Новатон» автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак НОМЕР_1 .
19 березня 2015 року ТОВ «Новатон» повідомило ТОВ «Порше Лізинг України», що їх працівник ОСОБА_4 зник разом із автомобілем Volkswagen Passat B7, номерний знак НОМЕР_1 .
Після цього ТОВ «Порше Лізинг України» стало відомо, що вказаний автомобіль декілька разів було незаконно знято з реєстраційного обліку і право власності на нього було зареєстровано за ОСОБА_2 , у подальшому за ОСОБА_3 , а останнім зареєстрованим власником є ОСОБА_1 ..
На підставі викладеного позивач просив суд витребувати даний автомобіль з чужого незаконного володіння та визнати за позивачем право власності на вказаний автомобіль, оскільки він вибув із володіння поза його волею.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року позов задоволено, витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб Volkswagen Passat В7, 2,0 1TDI, 2013 року виробництва з чужого незаконного володіння, визнано за ТОВ «Порше Лізинг Україна» право власності на транспортний засіб Volkswagen Passat В7, 2,0 1TDI, 2013 року виробництва.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду, 17.11.2023 року відповідач ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати рішення у справі та ухвалити нове рішення,  яким  у задоволенні позовних  вимог відмовити у повному обсязі.
Станом на день розгляду справи  відзив на апеляційну скаргу не надходив.
30 травня 2024 року на адресу від позивача надійшло клопотання про витребування з Дарницького районного суду м. Києва матеріалів справи №753/10201/16-ц, однак вказане клопотання було передано судді після завершення судового засідання.
У судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_5 .
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про  наявність  підстав для скасування рішення суду першої  інстанції.
В  ході розгляду справи  суд першої інстанції встановив, що 21 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг України» і ТОВ «Новатон» було укладено договір про фінансовий лізинг, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг України» зобов`язалося передати у користування ТОВ «Новатон» на умовах фінансового лізингу автомобіль Volkswagen Passat B7.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ «Атлант-М» і ТОВ «Порше Лізинг України», останнє придбало автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу було зареєстровано за ТОВ «Порше Лізинг України».
25 жовтня 2013 року ТОВ «Порше Лізинг України» передало у користування ТОВ «Новатон» автомобіль Volkswagen Passat B7, номерний знак НОМЕР_1 .
19 березня 2015 року ТОВ «Новатон» повідомило ТОВ «Порше Лізинг України», що їх працівник ОСОБА_4 зник разом із автомобілем Volkswagen Passat B7, номерний знак НОМЕР_1 .
ОСОБА_6 .І проти волі ТОВ «Порше Лізинг України» 12 березня 2015 року переоформив вказаний автомобіль на ОСОБА_7 
14 березня 2015 року автомобіль був знятий ОСОБА_7 з обліку і проданий ОСОБА_2 , який 17 липня 2015 року зняв автомобіль з обліку у зв`язку з продажем транспортного засобу ОСОБА_8 .
Згідно з договором купівлі-продажу від 26 лютого 2016 року ОСОБА_8 продав спірний автомобіль ОСОБА_1 . 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, зазначив, що позивач як власник об`єкта лізингу за договором про фінансовий лізинг не здійснював жодних дій направлених на його відчуження та перереєстрацію, що свідчить про відсутність волевиявлення ТОВ «Порше лізинг Україна» щодо відчуження об`єкта лізингу.
Основним доводом апеляційної скарги є те, що відповідач ОСОБА_1 не є  належним  відповідачем у справі, оскільки не є особою, за якою як на час звернення позивача до суду, так і на час вирішення справи зареєстрований спірний транспортний засіб, не є фактичним його володільцем, тому відсутні усі необхідні умови, визначені  чинним законодавством  України  для витребування  в нього спірного майна.
Колегія суддів погоджується з  доводами апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав позов до ОСОБА_1 як останнього власника автомобіля. Хоча також позов було подано і до попередніх власників авто ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), фактично вимог до вказаних осіб заявлено не було. 
На  момент подачі  позову позивач  вважав, що ОСОБА_9   є володільцем  вказаного транспортного засобу та просив витребувати автомобіль з його незаконного  володіння у власність  ТОВ «Порше Лізинг України».
Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів  міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення  для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази  подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.
ОСОБА_1   подав до  суду докази  про те, що він є неналежним  відповідачем  у даній справі. Так, відповідно до листа про надання інформації Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 10.11.2023року за № 31/28-4649-104 вбачається, що згідно з Єдиним державним реєстром МВС України станом на 10.11.2023 року транспортний засіб Volkswagen Passat, VIN   НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , не зареєстрований за ОСОБА_1 , дата відчуження 23.11.2017 року.
Як вбачається з  відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 01.12.2023 року за № 31/28-С-39/Аз, наданої  на адвокатський  запит від 24.11.2023 року  вбачається , що  відповідно до  даних  Єдиного державного  реєстру транспортних  засобів станом на 30.11.2023 року транспортний засіб Volkswagen Passat, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого був ОСОБА_1 23.11.2017 року перереєстровано в ТСЦ №4641 на нового власника на підставі договору купівлі- продажу, укладеного суб`єктом  господарювання ПП «Віксор».
Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 22.01.2024 року  вбачається, що згідно з даних Реєстру транспортний засіб Volkswagen Passat, 2013 року  випуску, із  вказаним у запиті  номерним знаком було зареєстровано на гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.08.2015 року у ВРЕР ДАІз обслуговування м. Червоноград Сокальського та Радехівського районів при ГУМВС України у Львівській області та перереєстровано на гр. ОСОБА_1 у ТСЦ4641, 26.02.2016 року  без  зміни номерних  знаків.
З 08.11.2018 року по  30.07.2019 року власником вказаного транспортного засобу був ОСОБА_10 , а з 30.07.2019 року по 20.09.2023 року власником вказаного транспортного  засобу є ОСОБА_11 .
Таким чином,  колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги  про те, що  ОСОБА_1 не  є власником вказаного транспортного засобу з 2017 року, а отже є неналежним  відповідачем у даній справі.
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відтак, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Суд апеляційної інстанції не наділений відповідно до процесуального законодавства повноваженнями замінювати неналежного відповідача на стадії апеляційного розгляду належним відповідачем. Суд апеляційної інстанції також не наділений повноваженнями вирішувати спір щодо особи, яка не є стороною у цивільному процесі.
Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово  відчужене можливий шляхом пред`явлення віндикаційного до останнього набувача цього майна з підстав передбачених ст.ст.387 і 388 ЦК України. Таким чином, власник з дотриманням вимог  ст.ст.387 і 388 ЦК України  може витребувати  належне йому майно від  особи, яка є  останнім  його набувачем  . 
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.06.2020 року  №19/028-10/13.
Що стосується іншої вимоги позивача про визнання права власності на вказаний автомобіль за ТОВ «Порше Лізинг України», то суд зазначає, що вказану вимогу слід    пред`являти до  фіктичного володільця транспортного засобу, оскільки саме він фактично оспорює та не визнає право власності позивача. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року  скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» (код ЄДРПОУ: 35571472, адреса місцезнаходження:02152, м. Київ, просп, Павла Тичини, 1В) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 10 558 ( десять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім грн) 50 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий                                                                                                           С.О. Журба

Судді                                                                                                                       Т.О. Писана  

                                                                                                                                 К.П. Приходько