Номер провадження: 22-ц/813/1418/24 
Справа № 491/615/22
Головуючий у першій інстанції Корсаненкова О. О.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого         Лозко Ю.П. (суддя-доповідач),
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.
за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційні скарги ОСОБА_1 
на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 22 березня 2023 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

встановив:
У серпні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним вище позовом, у якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Миколаївського районного суду Одеської області від 28 червня 2022 року на її користь на утримання трьох малолітніх дітей, дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку на 1/2 частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що за судовим наказом Миколаївського районного суду Одеської області від 28 червня 2022 року з ОСОБА_1 на її користь стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, що становить 3 700 грн, і є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму, ростом цін, рівнем витрат на дітей який постійно зростає, при цьому діти потребують значних витрат, а матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати аліменти у частці від його доходу, оскільки останній офіційно працевлаштований має стабільний заробіток.
При цьому позивачка зазначає, що на час звернення до суду з цим позовом вона не працює, у зв`язку з перебуванням у відпустці за власний рахунок, і отримує лише допомогу від держави по догляду за дітьми до трьох років. 
Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 22 березня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Змінено розмір аліментів, що утримуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на підставі судового наказу Миколаївського районного суду Одеської області від 28 червня 2022 року, шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку на 1/2 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат.
У поданій до суду апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення, позовні вимоги задовольнити частково, змінивши розмір аліментів, що утримуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на підставі судового наказу Миколаївського районного суду Одеської області від 28 червня 2022 року, шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку на 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції залишив поза увагою, що:
- у позові ОСОБА_2 просила змінити розмір стягуваних аліментів, у той час як у його прохальній частині просила змінити спосіб стягнення аліментів;
- у оскаржуваному рішенні судом невірно викладено обставини, якими обґрунтовується позов, оскільки остання не посилалась на поліпшення його матеріального стану як платника аліментів, а зазначала про погіршення свого матеріального стану;
- зазначені позивачкою обставини щодо її перебування у неоплачуваній відпустці жодними доказами не доведено, окрім того скаржник зазначає, що з одержаної ним довідки убачається, що відпустка позивачки тривала лише 2 тижні та закінчилась 10 серпня 2022 року, тобто через 2 дні після її звернення до суду із позовом;
- надані позивачкою чеки не є належним доказами понесення витрат на дітей, оскільки з таких неможливо встановити ким було здійснено оплату, а скріншоти зі сторінки "Фейсбук" відповідача, на якій останній розміщував оголошення про продаж зерна та худоби не дають можливості встановити хто саме є продавцем, чи відбувся продаж та за яку суму.
21 травня 2023 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_8 направила до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на обставини, якими обґрунтовано позов, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, вказуючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просила залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У судовому засіданні 27 лютого 2024 року скаржник ОСОБА_1 надав пояснення за доводами апеляційної скарги, представник позивачки заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав необґрунтованості її доводів та законності оскаржуваного рішення суду.
16 квітня 2024 року представник позивачки адвокат Жмурко С.Л. звернулась до суду із заявою про розгляд справи без сторони позивача.
У судове засідання скаржник не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення у частині зміни судом першої інстанції способу стягнення аліментів та їх розміру.
Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі, виходячи з такого.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд керувався вимогами ст. ст. 181-184, 192 СК України, і за встановлених у справі обставин, дійшов висновку про наявність правових підстав для зміни способу стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання трьох малолітніх дітей, аліментів що стягуються за судовим наказом від 28 червня 2022 року з твердої грошової суми на частку частку від його заробітку ( доходу).
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, разом з цим зауважує про таке.
Судом встановлено, що сторони з 10 квітня 2010 по 25 жовтня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а. с. 8-10), на утримання яких, за судовим наказом Миколаївського районного суду Одеської області від 28 червня 2022 року, з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти, в твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття (т.1 а. с. 15).
Малолітні діти сторін постійно проживають з позивачкою ОСОБА_2 (т.1 а. с. 11).
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 ,зокрема, посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за судовим наказом на її користь на утримання трьох малолітніх дітей не є достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку, оскільки загалом становлять лише 3 700 грн на трьох дітей, при цьому діти потребують значних витрат, відповідач офіційно працевлаштований має стабільний заробіток, що дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі від частки його доходу.
Отже позовні вимоги ОСОБА_2 фактично зводяться до зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у указаному вище розмірі які визначені судовим наказом від 28 червня 2022 року на частку від доходу (заробітку) відповідача, що не потребує доведення позивачкою обставин щодо зміни матеріального стану відповідача після винесення судом вказаного наказу.
Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.( ст. 141,ст.180 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі( ч.3 ст. 181 СК України).
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. ( ч.1 ст. 192 СК України).
Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
За ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс-13.
Таким чином зміна способу стягнення аліментів, визначеним рішенням суду є беззаперечним правом позивачки, як одержувача, що не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Отже позовні вимоги ОСОБА_2 фактично зводяться до зміни способу виконання вказаного судового рішення від 28 червня 2022 року шляхом зміни способу стягнення аліментів, а тому не потребують доведенню обставини, зокрема, щодо зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів.
Водночас суд першої інстанції, залишивши поза увагою наведене вище, вирішуючи справу та ухвалюючи оскаржуване рішення по суті позовних вимог надав оцінку обставинам щодо матеріальному та сімейного стану сторін, а також стану здоров`я відповідача.
Щодо визначеної судом частки від заробітку (доходу) платника аліментів, колегія суддів виходить з такого.
У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Колегія суддів приймає до уваги, що при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином, частина всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, яка була стягнута зі скаржника рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 22 березня 2023 року, не перевищує законодавчо визначений розмір аліментів, що підлягає стягненню на трьох дітей.
Ураховуючи викладене, колегія суддів також виснує про невідповідність заявленого скаржником у апеляційній скарзі розміру частки від його заробітку (доходу) наведеним вище нормам, як національного, так і міжнародного права щодо захисту прав дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку.
При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші, зазначені скаржником доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на спростуванні змін у матеріальному стані сторін, а отже, зважаючи на вирішення питання про зміну способу стягнення аліментів не вимагають детальної відповіді або спростування.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів та вірно визначив розмір такої частки, водночас помилився щодо мотивів такого висновку.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.ч.2, 4 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду потрібно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись ст.ст.367, 374,376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 22 березня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        В.В. Кострицький

                                                                               М.В. Назарова