ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/5302/23
        Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя:   Верхогляд Т.А. (доповідач)                                                                           
судді: Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.,
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2023 року у справі №904/5302/23   (суддя Юзіков С.Г.)
за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль",  м.Кривий Ріг 
до Фізичної особи-підприємець Маслянко В`ячеслава Леонідовича, м.Одеса 
про стягнення боргу за послугу з постачання теплової енергії

                                                          ВСТАНОВИВ:     
          У травні 2023 року Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення    з Фізичної особи-підприємця Маслянко В`ячеслава Леонідовича  175 025,64 грн. боргу за спожиту теплову енергію за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, 6 562,91 грн. – пені, 5 394,17 грн. - 3 % річних, 30 931,59 грн. - індексу інфляції, 130,50 грн. - плати за абонентське обслуговування.
       Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії в частині оплати поставленої відповідачу теплової енергії і наданих послуг з абонентського обслуговування та, у зв`язку з цим, наявністю підстав для стягнення з нього пені, річних та інфляційних втрат у визначених позивачем розмірах.
  Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2023 року у справі № 904/5302/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Маслянко В`ячеслава Леонідовича на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 95 219,07 грн. – основного боргу, 3 570,37 грн. – пені, 2931,46 грн. – 3 % річних, 16 827,39 грн. – індекс інфляції, 130,50 грн. – абонентське обслуговування, 1780,18 грн. – судового збору. В решті позову відмовлено.       
  Рішення мотивовано тим, що відповідач порушив зобов`язання за укладеним сторонами Типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в частині оплати поставленої позивачем теплової енергії у сумі 95 219,07 грн. та послуг з абонентського обслуговування 130,50 грн., а також  правомірністю  нарахування позивачем трьох процентів річних у сумі 2 931,46 грн., інфляційних втрат у сумі 16 827,39 грн. та пені у сумі 3 570,37грн. 
Відмовляючи у задоволенні іншої частини позову, суд послався на те, що позивач при розрахунку боргу та штрафних санкцій  врахував невірну опалювальну площу приміщення, за якою відповідач фактично отримав послугу.
Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення змінити, задовольнивши позовні вимоги  у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що:
- рішення суду прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права,  ґрунтується на висновках, зроблених при неповному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи;
- на дату укладення Типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії, АТ "Криворізька теплоцентраль" мала лише офіційну інформацію щодо загальної площі приміщення, яке належить ФОП Маслянко В.Л.; жодних правових підстав брати за основу розрахункові відомості з попереднього договору, який втратив юридичну силу, у позивача не було; тому посилання відповідача на площу об`єкта нежитлового приміщення, яка була вказана у договорі №1079 від 27.12.2013 року жодним чином не впливає на предмет доказування у даній справі, оскільки нарахування здійснюється згідно теплового навантаження, а не площі об`єкта;
-  відповідачем під час укладення договору №1079 від 27.12.2013 року було надано документи, що підтверджують загальну площу у розмірі 191,9м2;  між тим, у додатку до вказаного договору зазначено опалювальну площу 104,4кв.м, відносно приміщення 1, 2 у будинку 11 по вулиці В.Великого у м.Кривому Розі; однак позивачем проведено нарахування на надану послугу з постачання теплової енергії на загальну площу приміщень, що складається з приміщень 1, 2 та приміщення №36 за період з 01.11.2021 року до 31.03.2022 року, тому якщо відомості про опалювальну площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення – за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення;
- Правилами №830 встановлено, що опалювальною площею приміщення є загальна площа приміщення без урахування площі лоджий, балконів, терас, і в матеріалах судової справи містяться копії документів, які у сукупності свідчать, що загальною площею нежитлового приміщення відповідача, вбудовано-прибудованого до житлового будинку, є 191,9 м2 ( у тому числі 87,5 м2);
- житлові приміщення, у яких відсутні опалювальні прилади, споживають теплову енергію через огороджувальні конструкції, отже підведення централізованого опалення до житлового будинку свідчить про виконання послуг позивачем;
- відповідач не надав доказів наявності альтернативного виду системи теплопостачання у нежитловому приміщенні та доказів належного відключення від системи центрального постачання теплової енергії.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя –доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Парусніков Ю.Б., Іванов О.Г.
        Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.02.2024 року, після надходження справи на запит, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.    
               07.05.2024 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання адвоката відповідача Кривошей А.А. про ознайомлення з матеріалами справи для підготовки відзиву на апеляційну скаргу.
   Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄТІТС з 06.05.2024 року.
Станом на час розгляду справи – 13.05.2024 року відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до    ч.3  ст.263 Господарського процесуального кодексу України   не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.     
Дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2   ст.269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.  
Згідно з ст.  73   Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2013 року між ДП "Криворізька теплоцентраль", яку перейменовано у АТ "Криворізька теплоцентраль" (далі -Теплопостачальною компанією, Продавцем) та ФОП Маслянко Вячеславом Леонідовичем ( далі - Споживачем, Покупцем) укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії   № 1079, за п. 1.1. якого Теплопостачальна організація – Продавець бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві – Покупцеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач-Покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства   тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором. 
Згідно з п.5.1 Договору облік споживання Споживачем-Покупцем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності – розрахунковим способам. 
У разі відсутності, пошкодження та/ або некоректної роботи приладів комерційного обліку оплата за спожиту теплову енергію здійснюється Споживачем-Покупцем відповідно до визначених у договорі навантажень по опаленню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації - Продавця, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання Споживача-Покупця в розрахунковому періоду ( п. 5.8. Договору). 
За умовами п.п. 10.1., 10.3 цей Договір набирає чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014 року з урахуванням ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України. 
Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін. 
Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін. 
Відповідно до дислокації об`єктів до Договору № 1079 від 07.12.2013 року, яка міститься у матеріалах справи, опалювана площа приміщення відповідача становить 104,4м2 .
АТ "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання", як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію та є виконавцем послуги з постачання теплової енергії для буд. 11   по вул. Мелешкіна (В. Великого) у м. Кривому Розі.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
АТ "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг, 01.10.2021 року на офіційному сайті розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
З огляду на викладене, з 01.11.2021 року АТ "Криворізька теплоцентраль" (Виконавецем) з ФОП Маслянко В.Л. (Споживачем) укладений Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, оскільки відповідач продовжував споживати теплову енергію, одержану від позивача.
Відповідно до п.1 Договору від 01.11.2021 року цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному Споживачу. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Даний Договір є публічним Договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця АТ "Криворізька теплоцентраль" https://tec.dp.ua/ (п. 2 Договору). 
Фактом приєднання Споживача до умов Договору (акцептування Договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти Договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг (п. 4 Договору). 
Згідно з п. 5 Договору Виконавець зобов`язується надавати Споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим Договором.
Зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця (п. 17 Договору). 
У п. 30 Договору сторони узгодили, що плата за послуги постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному Виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Пунктом п. 32 Договору встановлено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. 
Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. 
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Відповідно до п. 33 Договору Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги Споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою Споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. 
Споживач здійснює оплату за цим Договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 Договору).
За умовами п. 41 Договору Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим Договором.
Згідно з п. 47 Договору оформлення претензій Споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Цей Договір набирає чинності з моменту акцептування його Споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51 Договору). 
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від Договору, Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52 Договору). 
Факт поставки позивачем теплової енергії протягом опалювальних періодів 2021 – 2022 років, 2022 - 2023 років підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок №11 по вул. Володимира Великого в м. Кривий Ріг (№ 121 від 28.10.2021 року, № 166 від 01.04.2022 року, № 122 від 02.11.2022 року, № 140 від 28.03.2023 року).
За твердженням позивача, у будинку №11 по вул. Володимира Великого в м. Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії. Прилад-розподілювач теплової енергії у вказаному будинку не встановлено, у зв`язку з чим розподіл обсягу спожитої енергії в будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалюваної площі приміщення.
Згідно з актами передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) відповідачу вбачається, що:
- у листопаді 2021 року позивачем поставлено 4,03 Г кал теплової енергії на суму 24 661,50 грн. та надано послуги з абонентського обслуговування на суму 5,85 грн. (акт № 7047 від 30.11.2021 року);
  - у січні 2022 року позивачем поставлено 5,84 Г кал теплової енергії на суму 37 239,29 грн. та надано послуги з абонентського обслуговування на суму 5,85 грн. ( акт № 1898 від 31.01.2022 року);
-  у грудні 2021 року позивачем поставлено 3,6 Г кал теплової енергії на суму 18 210,35 грн. та надано послуги з абонентського обслуговування на суму 5,85 грн. (акт № 11181 від 31.12.2021 року);   
-  у лютому 2022 року позивачем поставлено 3,3 Г кал теплової енергії на суму 21 181,97 грн. та надано послуги з абонентського обслуговування на суму 6,06 грн. (акт   № 5311 від 28.02.2022 року);
- згідно акту № 9152 від 02.03.2022  року позивачем проведено перерахунок об`ємів наданої послуги з постачання теплової енергії для інших споживачів за січень-лютий 2022 року на загальну суму з від`ємним значенням – 39 732,94 грн.;
-  у березні 2022 року позивачем поставлено 3,61 Г кал теплової енергії на суму 20 801,76 грн. та надано послуги з абонентського обслуговування на суму 6,06 грн. 
(акт № 11632 від 31.03.2022 року);   
- згідно акту № 3780 від 30.04.2022 року позивачем проведено перерахунок  об`ємів наданої послуги з постачання теплової енергії для інших споживачів за лютий - березень 2022 року на загальну суму з від`ємним значенням – 2 192,60 грн.;
- у квітні 2022 року позивачем надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн. ( акт № 14256 від 30.04.2022 року);
- у травні 2022 року позивачем надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн. (акт № 16128 від 31.05.2022 року);
- у червні 2022 року позивачем надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн. (акт № 17756 від 30.06.2022 року);
- у липні 2022 року позивачем надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн. (акт № 19448 від 31.07.2022 року);
- згідно акту № 21066 від 31.08.2022 року у серпні 2022 року позивачем надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн.;
- згідно акту № 22701 від 30.09.2022 року позивачем у вересні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн.;
- згідно акту № 23680 від 31.10.2022 року у жовтні 2022 року позивачем надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн.;
- у листопаді 2022 року позивачем поставлено 2,34 Г кал теплової енергії на суму 10 421,31 грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 6,67 грн. (акт № 27193 від 30.11.2022 року);
-  у грудні 2022 року позивачем поставлено 2,2 Г кал теплової енергії на суму 9 797,81 грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 6,67 грн. (акт № 32240 від 31.12.2022 року);
- згідно акту № 1891 від 31.01.2023 року у січні 2023 року позивачем поставлено 3,19 Г кал теплової енергії на суму 14 206,82 грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 6,67грн.;
- згідно акту № 5552 від 28.02.2023 року у лютому 2023 року позивачем поставлено 3,9 Г кал теплової енергії на суму 17 368,85 грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 6,67 грн.;
- згідно акту № 9757 від 31.03.2023 року у березні 2023 року позивачем поставлено 1,55 Г кал теплової енергії на суму 6 903,00 грн. та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 6,95 грн.
Також позивач виставив відповідачу рахунки-фактури: № 7047 від 30.11.2021 на суму 29600,82 грн., № 1897 від 31.01.2022 на суму 44 694,17 грн., № 11181 від 31.12.2021 на суму 21 859,44 грн., № 5311 від 28.02.2022 на суму 25 425,63 грн., № 11632 від 31.03.2022 на суму 24 969,38 грн., № 9152 від 02.03.2022 на суму – 39 732,94 грн., № 3780 від 30.04.2022 на суму – 2 192,60 грн., № 14256 від 30.04.2022 на суму 7,28 грн., № 16128 від 31.05.2022 на суму     7,28 грн., № 17756 від 30.06.2022 на суму 8,00 грн., № 19448 від 31.07.2022 на суму 8,00 грн., № 21066 від 31.08.2022 на суму 8,00 грн., № 22701 від 30.09.2022 на суму 8,00 грн., № 23680 від 31.10.2022 на суму 8,00 грн., № 27193 від 30.11.2022 на суму 12 513,57 грн., № 32240 від 31.12.2022 на суму 11 765,37 грн., № 1891 від 31.01.2023 на суму 17 056,18 грн., № 5552 від 28.02.2023 на суму 20 850,62 грн., №9757 від 31.03.2023 на суму 8 291,94 грн.
Листами № 6770/30 від 15.08.2022 року, № 10297/30 від 13.12.2022 року, № 10298/30 від 13.12.2022 року, № 212/30 від 11.01.2023 року, № 1099/30 від 14.02.2023 року, № 1929/30 від 07.03.2023 року,     № 2776/30 від 05.04.2023 року позивач направив відповідачу акти та рахунки-фактури. 
Відповідач за поставлену теплову енергію не розрахувався, у зв`язку з чим, за розрахунками позивача, у нього виник борг у розмірі 175 025,64 грн. за період з 01.11.2021 року по 31.03.2022 року, а також заборгованість з абонентської плати за той же період в розмірі 130,50 грн. 
13.01.2022 року відповідач звернувся до позивача із заявою, в якій просив направити інспектора для обстеження приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з метою з`ясування площі опалювального приміщення.   
Представником позивача 26.01.2022 року складено Акт № 194 про проведення обстеження магазину "Мікс" ФОП Маслянко В.А. за адресою АДРЕСА_2 , за результатами якого встановлено, що технічний паспорт приміщення споживачем надано, опалювальна площа приміщень – згідно технічного паспорта. 
  Одночасно в акті зазначено, що представник Споживача від підпису відмовився.
Позивач направив відповідачу претензію № 4088/30 від 26.05.2023 року, в якій просив розглянути дану претензію протягом 7 календарних днів з дня її отримання та перерахувати на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 175 156,14 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
У зв"язку з простроченням відповідачем зобов"язання з оплати наданої послуги з постачання теплової енергії, позивач нарахував 6 562,91 грн. пені,       5 394,17 грн. 3% річних та 30 931,59 грн. інфляціниїх втрат.
Нарахування проводилися окремо за кожним актом.
Неоплата відповідачем вказаних вище сум основного боргу, пені, річних та інфляційниїх втрат стали підставою для звернення позивача з позовом у даній справі. 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що     укладений між сторонами типовий договір про надання послуги з постачання теплової енергії є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань. Відповідач факт отримання послуги    з постачання теплової енергії не заперечив та не спростував. У спірний період позивач    надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 95 219,07 грн., яку суд вважав вірною виходячи з опалювальної площі 104,4м2  , а також визнав борг 130,50 грн.  з оплати за абонентське обслуговування. 
При цьому суд зазначив, що при здійсненні розрахунків спожитої теплової енергії позивач мав виходити з наявної у нього інформації від відповідача, зокрема, дислокації об`єктів до Договору №1079 від 07.12.2013 року, враховуючи, що позивач не надав доказів збільшення опалювальної площі приміщення з моменту переходу на Типовий договір. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України,        Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за №2633-IV, "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими        Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року за № 1198        та іншими нормативно-правовими актами України.
Зокрема, у Законі України "Про теплопостачання" та у вказаних Правилах надано визначення поняттю "Споживач", а саме:
- Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію        на        підставі  договору (Закон); 
 - Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правил);
- Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється        на        об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
У розумінні  Закону України "Про теплопостачання"  та Правил користування тепловою енергією Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію    на    підставі договору.
Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України    "Про теплопостачання"         відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Статтею 11 Цивільного кодексу України  визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але    за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є    договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1, 2  ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є    правовідношення, в якому одна    сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої    сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  ст. 11 цього Кодексу.
Частиною 1  статті  626 Цивільного кодексу України   визначено, що договором є  домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За прписами  ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені        на        розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 630 Цивільного кодексу України передбачено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.
            Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"    відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійсняються виключно  на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
За умовами п.1 ч.3    ст.20 згаданого Закону    споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем    на    основі типового договору.
Відповідно до ч.4  ст.19 Закону України "Про теплопостачання", теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.
Пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених        Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року передбачено, що користування тепловою енергією допускається на підставі  договору купівлі-продажу теплової енергії, який споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією.
Нормами Розділу І Методики    розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої    Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 року № 315  ( у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року № 358 (далі – Методика) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання ( фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень    здійснюється відповідно    до    Розділу III Методики.
Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики.
Пунктом 5 Розділу III Методики визначено, що розподіл теплової енергії у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень.
Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, не оснащеного приладом розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулою 13.
Як вказано вище, з 01.11.2021 року між сторонами укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. 
При цьому з наданих до справи доказів ( дислокації об`єктів до Договору № 1079 від 07.12.2013 року) вбачається, що сторони визначили опалювану площу приміщення відповідача. 
Таким чином, відповідач, свого часу, надавав позивачеві відомості про опалювану площу – 104,4м2    і, виходячи з наведеної    опалювальної    площі приміщень, сторони будували свої відносини.
Відповідно    до    п.п.    10    п.4    розділу    І    Методики    розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої    Наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 року № 315  ( у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року № 358 ) базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є    опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії.    У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані Споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.
При    цьому     п. 13 Правил № 830, п.п.    10    п.4    розділу    І    Методики № 315 не визначено, коли споживач має надати    відомості про опалювану площу приміщень у випадку укладання договору у спосіб    фактичного отримання послуги.    
Разом з тим, наявність у позивача інформації саме про опалювальну площу приміщення відповідача підтверджується наведеними вище доказами.
Відхиляючи посилання позивача на Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.10.2000 № 9954, відповідно до якого, відповідач придбав нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 104,4 м2, витяг з Державного реєстру правочинів № 1683510, згідно з яким відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Мелешкіна,11, прим.36 площею 87,5 м2, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що у наведених документах    не зазначено про те чи є та площа опалювана, чи частково опалювана, тоді як     у Правилах №830 і Методиці №315 йдеться про опалювану    площу, про яку, як зазначалося вище у позивача були відомості.
При цьому Акт від 26.01.2022 № 194,   з приводу проведення обстеження магазину "Мікс" ФОП Маслянко В.А. за адресою АДРЕСА_2 , складений позивачем за заявою відповідача щодо опалювальної площі приміщень останнього, підписаний лише представником АТ "Криворізька теплоцентраль", споживач – Маслянко В.А. від підпису акту відмовився, отже такий Акт не може слугувати належним доказом у даній справі. Крім того у цьому акті також не зазначено розмір опалювальної площі, лише відмічено: опалювальна площа  приміщень - згідно технічного паспорта.
Отже, посилання скаржника на наявність у матеріалах судової справи документів, відповідно до яких загальна площа нежитлового приміщення, вбудовано-прибудованого до житлового будинку приміщення відповідача складає 191,9 м2  не мають під собою підгрунтя, а тому є безпідставними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що при здійсненні розрахунків спожитої теплової енергії позивач мав врахувати, що відповідно до наявної у нього інформації від відповідача, до стягнення підлягає спожита теплова енергія з опалювальної площі 104,4 м2.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду     першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення ґрунтується на висновках, зроблених при неповному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за переконанням апеляційного господарського суду, приймаючи оскаржуване рішення, місцевим господарським судом були оцінені усі обставини справи та докази у сукупності, надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли із спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, приймаючи це рішення.
Інші викладені у апеляційній скарзі аргументи також не можуть бути підставами для скасування рішення    місцевого господарського суду,    оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль". 
За приписами п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до  ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 У даному випадку, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.
Згідно з   ст.129 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
  Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд                                                       
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" залишити без задоволення.
   Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2023 року у справі №904/5302/23 залишити без змін.
         Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.    
         Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено  статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Головуючий суддя                                                                                                                   Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                                                                                                  Ю.Б. Парусніков

          Суддя                                                                                                                                                                  О.Г.Іванов