ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 квітня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 2-152/12
провадження № 61-15303св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
заявник - Головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктор Степанович,
стягувач - акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,
боржник - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Плискань Ірини Олегівни, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року у складі судді Чередніченко Н. П. та постанову Київського апеляційного суду 
від 12 вересня 2023 рокуу складі колегії суддів: Білич І. М., Шебуєва В. А., 
Слюсар Т. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст заяви
1.                 У лютому 2023 року головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В. С. (головний державний виконавець Проц В. С.). звернувся до суду із поданням, в якому просив видати дублікат виконавчого листа від 27 березня 2015 року, виданого Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 2-152/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» 
(далі - ПАТ «ТАСКОМБАНК») боргу у розмірі 211 456,84 дол. США, що еквівалентно 1 687 002,67 грн. 
2.                 Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, який останнім було втрачено, що й стало підставою для звернення до суду.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
3.                 Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 
2023 року, подання головного державного виконавця Проца В. С. задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ТАСКОМБАНК» боргу в сумі 211 456,84 дол. США, що еквівалентно 
1 687 002,67 грн, відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року у справі № 2-152/12.
4.                 Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що виконавчий лист втрачено під час його перебування на примусовому виконанні в органі ДВС, а відтак, Голосіївське ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) звернулося до суду із заявою про видачу його дублікату в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Враховуючи наведене, з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, суди дійшли висновку щодо наявності підстав для видачі дублікату виконавчого листа.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
5.                 У жовтні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Плискань І. О., на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року.
6.                 Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2023 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
7.                 Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
8.                 У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Проца В. С.
9.                 Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, судом першої інстанції ухвалено судове рішення, не повідомивши заявника про розгляд подання; суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази та необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів; суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 464/3644/18, від 15 травня 2019 року у справі № 640/4782/15-ц, 
від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц.
10.             Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій видали дублікат виконавчого листа від 27 березня 2015 року, не врахувавши, що на момент відкриття органами ДВС виконавчого провадження НОМЕР_1 (20 грудня 
2017 року) вже минув однорічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, та не врахувавши, що ОСОБА_1 вже виконав рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2012 року у справі 
№2-152/12 ще 23 квітня 2015 року, тобто за півтора роки до пред`явлення виконавчого листа до виконання.
11.             Також вказував, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи, чим порушив частини другу, п`яту статті 128 ЦПК України. В матеріалах справи взагалі відсутні відомості про направлення йому судової повістки про виклик до суду, проте міститься довідка, складена секретарем судового засідання про те, що у зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється.
12.             Розглянувши справу за відсутності боржника, який не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило боржника можливості висунути свої заперечення і доводи проти заяви, на що апеляційний суд належної уваги не звернув.
13.             Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
14.             Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 
2012 року у справі № 2-152/12, яке ухвалою Апеляційного суду міста Києва 
від 12 лютого 2013 року залишено без змін, позовні вимоги ПАТ «ТАСКОМБАНК» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № КФ 272-08 від 21 березня 2008 року в розмірі 211 456,84 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 1 687 002,67 грн та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
15.             На виконання вказаного рішення 27 березня 2015 року представником ПАТ «ТАСКОМБАНК» отримано 2 виконавчі листи.
16.             Виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором № КФ 272-08 
від 21 березня 2008 року в розмірі 211 456,84 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 1 687 002,67 грн було пред`явлено банком до виконання до Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, що підтверджується вимогою виконавця 
від 30 березня 2018 року та не заперечується сторонами.
17.             Разом з тим, згідно з довідкою Голосіївського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 27 березня 2023 року оригінал вищевказаного виконавчого листа було втрачено та рішення суду на даний час належним чином не виконане.
18.             Крім того, згідно з інформацією про виконавче провадження, долученою до апеляційної скарги скаржником, постановою Голосіївського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 17 січня 2018 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-152/12 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором № КФ 272-08 від 21 березня 2008 року в розмірі 
211 456,84 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 1 687 002,67 грн.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
19.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
20.             Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
21.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
22.             Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
23.             Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
24.             Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
25.             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
26.             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
27.             Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.
28.             Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).
29.             Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47).
30.             ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), 
№ 38789/04, § 23).
31.             Як зауважив ЄСПЛ право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті  6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2011 року у справі TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, 
§ 25, 27).
32.             Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
33.             Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
34.             Водночас, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).
35.             Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).
36.             Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).
37.             В матеріалах справи відсутня ухвала про призначення судового засідання з розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа, проте наявна довідка секретаря судового засідання про те, що у зв`язку з неявкою у судове засідання, яке призначене на 14 квітня 2023 року, осіб, які беруть участь у розгляді подання головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора про видачу дублікату виконавчого листа у справі №2-152/12, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
38.             Будь-яких доказів про направлення судових повісток про виклик в суд 
на 14 квітня 2023 року та їх отримання учасниками справи матеріали справи не містять.
39.             14 квітня 2023 року суд першої інстанції постановив ухвалу по суті вимог заяви.
40.             Отже ОСОБА_1 , який є учасником цієї справи (боржник), не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції 
14 квітня 2023 року, судове рішення суду першої інстанції ухвалене за його відсутності. Процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно нього порушені через його непоінформованість про дату і час розгляду заяви в суді першої інстанції.
41.             Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказував про неповідомлення його судом першої інстанції про судове засідання.
42.             Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, а й основних засад (принципів) цивільного судочинства. 
43.             Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
44.             У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). 
45.             Тлумачення частини другої статті 410 ЦПК України свідчить, що: правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення; оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції; правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.
46.             Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі 
№ 522/18010/18.
47.             Отже, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).
48.             Результат аналізу постанов Касаційного цивільного суду підтверджує, що застосування пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є однаковим, передбачуваним та послідовним.
49.             Проте суд апеляційної інстанції не встановив належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції та не звернув уваги на пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, яким передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, а тому зробив неправильний висновок про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.
50.             Ураховуючи наведене, аргументи касаційної скарги щодо суті вимог заяви не підлягають оцінці судом касаційної інстанції, оскільки апеляційний суд порушив норми процесуального права, які є окремою підставою для скасування постанови апеляційного суду.
51.             Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
52.             Пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3частини другої статті 389 цього Кодексу; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
53.             Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
54.             Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
1.                 Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Плискань Ірини Олегівни задовольнити частково.
 
2.                 Постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович