ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 712/12079/23		
Провадження № 22-ц/821/935/24		
Категорія: 310030000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.
за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач:  ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Драченка Владислава Вікторовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Токової С.Є. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 08 березня 2024 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника адвоката Драченка В.В. звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання .
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 20 червня 2007 року у справі № 2-1904-2007 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 березня 2007 року і до досягнення нею повноліття. 
Пізніше, рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 04 травня 2017 року у справі № 712/3355/17 зменшено розмір аліментів до 1/6 частини всіх видів доходу відповідача. 
Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона досягнула свого повноліття, продовжує проживати з матір`ю і на даний час навчається на 1 курсі денної форми в Навчально-науковому інституті іноземних мов Черкаського національного університету ім. Б. Хмельницького. 
Після досягнення повноліття, вказує позивачка, батько відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, а коштів, які надає матір недостатньо для забезпечення нормального її рівня життя.
Вважає, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, має у власності земельну ділянку та чотири транспортних засоби, але оскільки офіційно ніде не працює, вважає стягнення 3 500,00 грн. аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованими позовними вимогами.
На підставі викладеного, позивачка просила постановити судове рішення, яким стягнути з  відповідача на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03 листопада 2023 року і до закінчення позивачкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням  Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03.11.2023 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 858,88 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Визначаючи розмір аліментів, суд врахував ті обставини, що на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Відповідач зареєстрований та проживає разом зі своїми батьками, які є пенсіонерами за віком за адресою АДРЕСА_1 .
Врахувавши досліджені судом обставини справи, суд вважав необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у зв`язку з продовженням нею навчання, у розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 03 листопада 2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 22 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Драченко В.В., вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, постановленим при невідповідності висновків суду обставинам справи, у зв`язку із чим просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2024 змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання , як повнолітньої доньки , яка продовжує навчання, у розмірі 3 500 грн щомісячно, починаючи з 03 листопада 2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1  – адвоката  Драченка В.В., зокрема, мотивована тим, що на підтвердження спроможності відповідача сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі, стороною позивача подано до суду відомості про майновий стан відповідача, а саме відомості з реєстру прав на нерухоме майно та бази транспортних засобів МВС. Вважає, що наявність у власності земельної ділянки та чотирьох транспортних засобів дозволяють ОСОБА_2 сплачувати 3 500 грн аліментів на користь доньки.
Вказує, що відповідачем в судовому засіданні особисто підтверджено відсутність постійного працевлаштування та отримання доходу лише від періодичних підробітків, а також не доведено неналежний технічний стан його автомобілів.
Посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20, згідно яких факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану – не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, тому вважає, що суд при прийнятті рішення не звернув на це необхідної уваги.
Також вказує, що факт реєстрації та проживання відповідача з батьками, жодним чином не доводить обставини їх утримання чи забезпечення.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 13 травня 2024 року, ОСОБА_2 , вважаючи вимоги позивача безпідставними, а рішення суду першої інстанції прийнятим із повним та всебічним з`ясуванням обставин, таким, що відповідає чинному законодавству, просив залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Фактичні обставини справи 

       Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки № 317 від 01.11.2023 року, виданої Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького, ОСОБА_1 навчається на 1 курсі Навчально-наукового інституту іноземних мов Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Форма навчання денна держзамовлення.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, при цьому, у відповідача перебуває на утриманні двоє неповнолітніх дітей, він проживає разом із своїми батьками, пенсіонерами за віком.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції по наступних підставах.
Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд  і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.  У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно
до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода
на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства,
що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи,
які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення
в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За правилами ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Такі правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків
із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх
її надавати.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 навчається в Черкаському національному університеті ім. Б. Хмельницького на 1 курсі, на денній формі навчання - держзамовлення. Термін навчання 3 роки 10 місяців з 01.09.2023 по 30.06.2027, що підтверджується Довідкою № 317 від 01.11.2023.
При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги факт перебування на утриманні відповідача двох малолітніх дітей, а також, що відповідач зареєстрований та проживає разом зі своїми батьками, які є пенсіонерами за віком, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції вірними, оскільки в матеріалах справи містяться належні докази на підтвердження наявності у відповідача малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 11.03.2016 (а.с. 33) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 29.02.2012 ( а.с. 34), та Витяг №04-03/52891 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.11.2023, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 35), з якого вбачається, що відповідач із сім`єю проживає разом зі своїми батьками. З наданих дублікатів чеків вбачається, що ОСОБА_2 здійснював перерахунок коштів у розмірі 993,01 грн від 04.12.2023, у розмірі 1 005,03 грн від 15.01.2024, у розмірі, 804,02 грн від 20.12.2023 та у розмірі 2 979,03 грн від 28.11.2023 на рахунок ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивачки ( а.с. 33), що свідчить про те, що відповідач здійснював переказ грошових коштів на картковий рахунок матері позивача у різних розмірах та у різний період, після досягнення позивачкою повноліття, тобто відповідач надавав в добровільному порядку матеріальну допомогу позивачці.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається із матеріалів справи, жодних належних доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням ОСОБА_1 (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя), позивачкою до суду не надано.
Також в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження доходу матері позивачки.
Позовна заява містить лише вимогу про стягнення аліментів, перелік норм права, але жодним чином не обґрунтовано розмір стягуваних аліментів.
Визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, судом також враховано, крім іншого, що відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та не заперечував щодо розміру аліментів 1 514,00 грн.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому, це є обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення аліментів у розмірі 1 500 грн, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати як інтересам позивачки, так і можливостям її батька, відповідача у справі.
Посилання в апеляційній скарзі, що суд не звернув уваги, що на підтвердження спроможності відповідача сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі, стороною позивача подано до суду відомості про майновий стан відповідача, а саме відомості з реєстру прав на нерухоме майно та бази транспортних засобів МВС, які свідчать про наявність у власності відповідача земельної ділянки та чотирьох транспортних засобів, є необґрунтованими, оскільки аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, стягуються за умови потреби у такій матеріальній допомозі та можливості відповідача сплачувати аліменти. 
       Посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20, є помилковими, оскільки вказані висновки не можуть бути застосовані до даних правовідносин, так як у справі, на постанову якої посилається скаржник, вирішувався спір щодо неповнолітніх дітей, який регулюється Главою 15 СК України, а до даних правовідносин застосовується положення Глави 16 СК України щодо повнолітніх дітей, які продовжують навчання.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, однак на результати розгляду справи не впливають.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
       Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника     ОСОБА_1 - адвоката  Драченка Владислава Вікторовича – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                          О.В. Карпенко

Судді                 Л.І. Василенко

                О.М. Новіков