ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 р. 	Справа № 440/536/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 (ухвалене суддею Сич С.С.)    по справі № 440/536/24
за позовом               ОСОБА_1  
до              Міністерства внутрішніх справ України ,              Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України                      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з  адміністративним позовом до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: визнати протиправними дії Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", яке відповідає зразку посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" (742а-2002-п), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 742 від 01.06.2002 р.;  зобов`язати Департамент пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України видати   ОСОБА_1  посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", яке відповідає постанові Кабінету Міністрів України № 742 від 01.06.2002 р. про зразок посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" (742а-2002-п) без сторонніх дописів, а саме, словосполучення "рішення суду".
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є ветераном Міністерства внутрішніх справ України та має статус інваліда війни другої групи. На виконання рішення суду в справі № 440/1171/23 Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України 27.11.2023 р. видано посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" серії А511520, в якому наявний запис "рішення суду". Зазначає, що внаслідок вчинення такого запису в посвідченні, останнє не відповідає Зразку посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 р. № 742.
Рішенням  Полтавського  окружного адміністративного суду від 29.03.2024 р. позов задоволено.
Не погодившись із рішенням    суду першої   інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 р.  та прийняти  нове рішення, яким у  задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги   підлягають частковому  задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що позивач   звернувся до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України через Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" із заявою від 23.11.2022  вх. № 98   про виготовлення посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справі" та видачу нагрудного знаку.
За  результатами розгляду вищезазначеної заяви   Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області"   відмовлено у встановленні статусу ветерана органів внутрішніх справ та видачі посвідчення та нагрудного знаку ветерана органів внутрішніх справ, згідно із Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 р. у справі № 440/1171/23, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 р., адміністративний позов ОСОБА_1  задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у прийнятті рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення та нагрудного знаку "Ветеран органів внутрішніх справ" та  зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2022 р. про виготовлення посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" та видачу нагрудного знаку, з урахуванням висновків суду; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
27.11.2023 р.  на виконання вищезазначеного рішення суду Міністерством внутрішніх справ України видано ОСОБА_1  посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" серії НОМЕР_1 , в якому зазначено, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів органів внутрішніх справ, посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України. Водночас у цьому посвідченні "Ветеран органів внутрішніх справ" зроблено "від руки" напис "рішення суду".
Листом від 08.12.2023 р. № Г-34177/49-34125-2023 Міністерством внутрішніх справ України надіслано до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання  Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області" посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" серії А № 051520 від 27.11.2023 р. та нагрудний знак для видачі ОСОБА_1 , яке в подальшому видано позивачу.
Позивач  звернувся до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України із заявою від 19.12.2023 р., про  видачу посвідчення, яке відповідає зразку посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністру України  від 07.11.2018 р. № 925 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран Національної поліції".
Листом Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ від 03.01.2024 р. № 231/49-2024 позивачу повідомлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 р.  у справі № 440/1171/23 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023  р.  видано посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" серії А № 051520 від 27.11.2023 р. та нагрудний знак, отже  Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України виконано рішення суду, про що здійснено  в посвідченні відповідну відмітку.
Вважаючи протиправними дії Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України щодо видачі посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", яке не відповідає зразку посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 742 від 01.06.2002 р., позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції   виходив з того, що   дії Міністерства внутрішніх справ України щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", яке не відповідає зразку посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" та Опису посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2002 р.  № 742, є протиправними.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до    ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно із  ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до  ст. 372 КАС України,  судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. 
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.
Відповідно до  ч. 1  ст. 11 Закону України “Про виконавче провадження”,   державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, вимогами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.
Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що   у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". 
Статтею 382 КАС України  визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до ч. 1   ст. 383 КАС України,  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами застосування вимог статей 382 та   383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у  КАС України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Судовим розглядом встановлено, що   27.11.2023 р. Міністерством внутрішніх справ України  видано    ОСОБА_1   посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" серії А № 051520 на  виконання рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 р. у справі № 440/1171/23.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та  матеріалів справи позивач   просить суд визнати протиправними дії Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", яке відповідає зразку посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" (742а-2002-п), що затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 742 від 01.06.2002 р. та  зобов`язати Департамент пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України видати   ОСОБА_1  посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", яке відповідає постанові Кабінету Міністрів України № 742 від 01.06.2002 р. про зразок посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" (742а-2002-п) без сторонніх дописів, а саме слопосполучення "рішення суду".
Тобто, позивач  фактично не погоджується з  діями   Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України вчиненими для  виконання рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 р. у справі № 440/1171/23. 
Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому  статтею 249  цього Кодексу.
Порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 382, ст. 383 КАС України, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини 5 статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічний висновок щодо застосування вимог   процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 640/15623/19, від 29.07.2021 р. у справі № 460/350/19, від 17.05.2023 р. у справі № 580/5096/22.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що   вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку  статті 383 КАС України.
Аналогічний висновок щодо застосування вимог   процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 р. у справі № 540/3413/20.
Відповідно до   п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Згідно зі ст. 319 КАС України,  судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати  рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 р. та   закрити  провадження у справі за позовом    ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. ст.   238, 240, 308, 315, 319, 322, 325, 326, 328, 329, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити частково.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі № 440/536/24 - скасувати.
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України про   визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін