ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 650/977/23                 Головуючий у 1-й інстанції :Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/217/24                                                 Доповідач: Воронцова Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року                                                                 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач): Воронцової Л.П ,
суддів:                         Майданіка В.В.,
                Орловської Н.В.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою адвоката Бірюкова Сергія Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 березня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 липня 2023 року о 10.40 год в смт Велика Олександрівка на вул. Свободи відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , та ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 липня 2023 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно з висновком експерта щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 293/08-23 від 11 серпня 2023 року вартість матеріального збитку становить 33 854,45 грн, а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить - 57 096,06 грн.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом та фактично є його власником, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду (вартість відновлювального ремонту ТЗ) у розмірі 57 096,06 грн.
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 березня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 33 854,45 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення ОСОБА_1 правил дорожннього руху, що призвело до пошкодження належного позивачу транспортного засобу, в силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України є доведеним. ОСОБА_2 управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраціного документа на транспортний засіб, тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 293/08-23, від 11 серпня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 57 096,06 грн, що перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, тому відшкодуванню підлягає сума в розмірі 33 854,45 грн, тобто ринкова вартість належного позивачу транспортного засобу. Вирішуючи питання про врахування при визначенні розміру відшкодування вартості залишків транспортного засобу, суд виходив з того, що фактична передача їх відповідачу за рішенням суду є неможливою, оскільки законодавством не передбачено порядку примусового виконання рішення суду про передачу майна третьої особи іншій особі, що крім цього призвело б до свавільного втручання у право мирного володіння особою своїм майном.
Не погоджуючись із рішенням суду адвокат Бірюков С.В., який діє від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновку суду, обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що:
-факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які призвели до пошкодження належного позивачу транспортного засобу, є недоведеним, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не встановлювався причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР відповідачем та шкодою, завданою позивачу чи власнику ТЗ. Відповідно до обставин, які не заперечувалися під час розгляду справи, в діях позивача також вбачається порушення правил дорожнього руху, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, а саме порушення швидкісного режиму, ненадання переваги у русі транспортним засобам, які рухаються угору при наявності перешкоди, тощо;
-суд не взяв до уваги та не надав оцінки запереченням ОСОБА_1 щодо повноважень оцінювача, яким складено висновок експерта щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 293/08-23 від 11 серпня 2023 року, та те, що оцінювання не проводилося (договір укладено, начебто, із власником, який знаходиться на непідконтрольній Україні території, оцінювач знаходився у Києві й на місці огляду не був, акт огляду та оцінка мають недоліки, на які було вказано суду першої інстанції);
-суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 597/1070/15-ц щодо стягнення шкоди на користь особи, яка розпоряджалася транспортним засобом на підставі довіреності, що не відповідає фактичним обставинам даної справи, та не застосував положення ст. 1212 ЦК України, оскільки кошти, стягнуті судом на користь позивача, будуть безпідставно набутим майном.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи, предмет спору і ціну позову, апеляційна скарга на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 березня 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09 липня 2023 року о 10 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 в смт Велика Олександрівка по вул. Свободи, керуючи автомобілем "KIA RIO", д.н.з. НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, об`їжджаючи перешкоду, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався назустріч, скоїв ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 липня 2023 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 13.4 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення.
Згідно з висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 293/08-23 та звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 293/08-23 від 11 серпня 2023 року ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , з урахуванням ПДВ, становить 33 854,45 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження становить 57 096,06 грн; вартість матеріального збитку становить 33 854,45 грн. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відносини цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Згідно з п. 34.1 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до п. 34.1 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви.
Згідно з підп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з п. а) ч. 1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 38 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, чи звертався позивач із заявою до страховика або Моторного транспортного страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та докази відмови у здійсненні позивачу страхового відшкодування. Вказані обставини суд першої інстанції не з`ясував.
Колегія суддів звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування згідно із положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, чи якщо страховик (МТСБУ) не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок суду першої інстанції про право потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим.
Вказане узгоджується із сталою практикою Верховного Суду та висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.
Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним (постанова Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).
Відтак, з огляду на зазначене уточнення правових позицій, висловлених у пунктах 149, 150 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), у потерпілого відсутнє альтернативне право обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування.
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, то в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.
У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.
Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.
Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі №552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).
Таким чином, суд першої інстанції не з`ясував, чи є підстави для покладення відповідальності на ОСОБА_1 як належного відповідача, та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
З огляду на наведене, колегія суддів не надає оцінку іншим аргументам апеляційної скарги адвоката Бірюкова Сергія Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_1 .
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи, що суд під час розгляду справи припустився порушення норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу  адвоката Бірюкова Сергія Вікторовича, який діє від імені  ОСОБА_1 , задовольнити.
       Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 березня 2024 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення.
       У задоволенні позову ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                Л.П. Воронцова

Судді:                                                        В.В. Майданік

                                                       Н.В. Орловська