К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року                                                                      місто Київ
 
справа № 761/24955/23
апеляційне провадження № 22-ц/824/909/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,
 
за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Пономаренко Н.В. від 23 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст обставин справи
 
У липні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до                          ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
 Позов обґрунтовано тим, що протягом серпня 2019 року - 27 жовтня 2020 року ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_3 65 500 євро, що підтверджується копіями розписок.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, спадкоємцем після нього є          ОСОБА_1 , однак остання відмовляється повернути борг спадкодавця.
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 65 500 євро, що є еквівалентом 2 395 243 грн. 30 коп.
 
У жовтні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення доказів, у якому просив зобов`язати Київську міську прокуратуру надати
матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020100000001115 від 16 грудня 2020 року.
 
Заява мотивована тим, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 2 грудня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 355 КК України з приводу примушування померлого до виконання цивільно-правових відносин. 
 
ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_4 , не є стороною кримінального провадження, а тому не може ознайомитися з матеріалами досудового розслідування. При цьому в матеріалах кримінального провадження № 12020100000001115 від 16 грудня 2020 року містяться докази щодо поведінки позивача з приводу написання спірних боргових розписок, а саме, що вони написані під тиском та загрозою застосування фізичного насильства. 
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено. 
 
Судове рішення мотивовано тим, що відповідачем не доведено та не надано жодного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, зокрема, щодо виконання умови дійсної наявності підстав припускати, що вказаний в заяві засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Не обґрунтовано, яким чином вказана інформація має доказове значення по даній цивільній справі, зважаючи на заявлений предмет і підставу позову, окрім того суд врахував вимоги статті 222 КПК України.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення доказів. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Скаржник зазначає, що суд не врахував положення статті 84 ЦПК України, яка дозволяє витребувати докази не лише у випадку, якщо є підстави припускати, що докази можуть бути втрачені в майбутньому. Факт утруднення отримання доказів є доведеним, що підтверджується відповідними листами Київської міської прокуратури, а тому висновок суду про відмову в задоволенні заяви є помилковим. 
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.
 
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що у провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Позов обґрунтовано тим, що протягом серпня 2019 року - 27 жовтня 2020 року ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_3 65 500 євро, що підтверджується копіями розписок.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, спадкоємцем після нього є          ОСОБА_1 , однак остання відмовляється повернути борг спадкодавця.
 
Обґрунтовуючи підстави для забезпечення доказів шляхом витребування матеріалів кримінального провадження, відповідач вказував, що ОСОБА_1 не є стороною кримінального провадження, а тому не може отримати докази у інший спосіб. 
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина 1 статі 84 ЦПК України).
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування доказів.
 
Отже, забезпечення доказів - це процесуальна дія суду, яка вчиняється за клопотанням учасників справи (осіб, які можуть набути такого статусу) якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів і при цьому засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
 
Про необхідність забезпечення доказів, відповідна особа повинна подати суду заяву в письмовій формі. Вимоги до такого процесуального документу встановлені в статті 117 ЦПК України.
 
Згідно з частиною 3 статті 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.
 
Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.
 
Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).
Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.
 
Як убачається з матеріалів справи, представник відповідача просив витребувати докази саме у порядку їх забезпечення, за подання вказаної заяви сплачено судовий збір.
 
Наведене свідчить, що до підстав витребування доказів у такому випадку мають застосовуватися норми статей 116-117 ЦПК, а не статті 84 ЦПК України.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що відповідачем не доведено та не надано жодного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, зокрема, у зв`язку із тим, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
 
Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції. 
 
З урахуванням викладеного, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

 
Головуючий                                                            

 
 
Судді: