ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року	Львів	Справа № 140/1473/24 пров. № А/857/7567/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Мікули О.І., Курильця А.Р.,
за участю секретаря судового засідання          Гриньків І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя Ксензюк А.Я, м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до  Головного управління ДПС у Волинській області (далі - Відповідач-1), Державної податкової служби України (далі - Відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №9385464/36014353 від 22.08.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №38 від 28.04.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання зареєструвати податкову накладну №38 від 28.04.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року залишено позовну заяву без розгляду з підстав визначених ч.ч.3,4 ст. 123, п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України.
Не погодившись з таким судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції. 
В апеляційній скарзі зазначає, що 13 лютого 2024 судом винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, в якій зазначено, що позов подано у строк, встановлений законом. Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.
Разом з відзивом від 28.02.2024 представник ГУ ДПС у Волинській області подала клопотання про залишення позову без розгляду.
Клопотання обґрунтоване тим, що ТзОВ «АБВ ХОЛОД» оскаржило рішення Комісії Головного управління ДПС у Волинській області від №9385464/36014353 від 22.08.2023 в адміністративному порядку до ДПС України. Представник відповідачів зазначила, що пропущено позивачем тримісячний строк на звернення до адміністративного суду, передбачений частиною 4статті 122 КАС України.
02 березня 2024 через Електронний суд позивач направив відповідь на відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строків.
07 березня 2024 через Електронний суд позивачем, отримано ухвалу про залишення позову без розгляду від 04 березня 2024. В резолютивній частині ухвали зазначено: позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.
В оскаржуваній ухвалі судом вказано, що наведені підстави пропуску звернення до суду не є поважними
Разом з тим, суд не проаналізував усіх наведених аргументів залишивши позов без розгляду, суд позбавив позивача, права на захист і відновлення порушених прав.
При цьому, апелянт зазначає, що з позовною заявою були подані копії рішень відповідача-1, в тому числі за результатами розгляду скарги. Таким чином, при відкритті провадження по справі суд мав би звернути на це увагу і залишити позовну заяву без руху, надавши строк для усунення недоліків. Однак, в ухвалі про відкриття провадження суд зазначив, що позовна заява подана у строк, установлений законом.
Згідно із статтею 118 КАС України процесуальні строк - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня. коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 урахував, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду сааме позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого, не може безумовно вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.
Протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Указом Президента №64/2022 від 24 лютого 2022року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні з 24 лютого 2022 запроваджено воєнний стан, який діяв на момент звернення до суду та продовжує діяти.
З моменту збройної агресії російської федерації порушена нормальна робота бізнесу. Всі працівники перебувають в стресовому депресивному стані. Підприємство Позивача працює заради перемоги і намагається зберегти робочі місця. Кожен із працівників внаслідок війни отримав психологічні, безпекові, соціально-економічні та екологічні наслідки. Працювати в таких умовах вкрай важко.
Несправедливо, що суд не врахував дану обставину, розглядаючи її в сукупності з іншими причинами. 
Судом не враховано, що в електронний кабінет рішення за результатами розгляду скарги надійшло 06 вересня 2023, але бухгалтер ознайомилась з ним значно пізніше. ОСОБА_1 працює дистанційно. В першу чергу вона виконує свою бухгалтерську роботу. За дорученням директора, бухгалтер мала домовитись про надання професійної правничої допомоги по справі. До клопотання додано лист адвоката Машевської Л.А. про відмову від надання послуг з вказаних у листі причин. В клопотанні зазначено, що бухгалтер зверталась до інших адвокатів, але отримувала усну відмову. Вона не знала про обмежені строки подання позовної заяви, і ніхто їй про це не повідомляв. Оскарження до суду, підготовка позовної заяви потребує спеціальних знань в галузі права.
18 січня 2024 року було укладено договір між позивачем та адвокатом Якименко З.С. Це підтверджує ордер адвоката, в якому є посилання на договір і сам договір. Звичайно, для ознайомлення з матеріалами, формування правової позиції, підготовки тексту позовної заяви необхідно час. Відповідно позовна заява була направлена до суду 05 лютого 2024.
Позивачем пропущений незначний строк. Позовна заява подана в межах шестимісячного строку.
В сукупності всі ці обставини ускладнили можливість вчинення процесуальних дій визначений законом строк, стали істотними перешкодами для своєчасного оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.
Позивач вважає, що ним було пропущено строки подання позовної заяви з поважних причин.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто, право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Статтею 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 56.2 статті 56 ПК України надано платнику податків право оскаржити рішення контролюючого органу до контролюючого органу вищого рівня.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
З огляду на це, суд слушно зауважив, що пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.
Разом з тим, зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 ПК України можливість оскаржити інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.
Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 11.10.2019 у справі №640/20468/18.
Таким чином, строк оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною четвертою статті 122 КАС України і становить три місяці з дня вручення рішення за результатами розгляду скарги.
Така позиція узгоджується з відповідними висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 року у справі №640/20468/18 та в постановах Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №200/1709/20-а, від 12.08.2021 у справі № 240/2395/21, від 05.08.2020 у справі №440/3000/19 та відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
У даній спірній ситуації, судом першої інстанції встановлено, що рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №9385464/36014353 від 22.08.2023 було оскаржене позивачем в адміністративному порядку.
Рішеннями ДПС України №6678436014353/2 від 06.09.2023 скаргу ТзОВ «АБВ ХОЛОД» було залишено без задоволення, а вищезазначене рішення без змін.
Про вказане рішення позивач повинен був дізнатися та дізнався у день його прийняття з огляду на те, що такі рішення у вигляді електронних документів невідкладно надсилаються платникам податків, що підтверджується квитанцією від 06.09.2023, наявною в матеріалах справи.
Враховуючи, що ТзОВ «АБВ ХОЛОД» здійснено досудове врегулювання спору шляхом звернення до контролюючого з відповідною скаргою на оскаржуване у даній справі рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від №9385464/36014353 від 22.08.2023, то суд першої інстанції вважав, що строк звернення до суду становить три місяці, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 ПК України.
З даним позовом позивач звернувся до суду лише 08.02.2024, відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що такий подано із пропуском тримісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною четвертою статті 122 КАС України.
При цьому, суд відхилив доводи позивача наведені в клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 04.03.2024, і судом зроблено висновок про відсутність поважності причин пропуску встановленого законом строку для звернення до суду із позовом.
Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду передчасним, з огляду на наступне.  
Яка уже зазначалось вище питання строку звернення до адміністративного суду врегульовано приписами  статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно частини 4 вказаної статті   якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами  законом  передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених  КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.  
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
У  статті 123 КАС України  визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених  законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі 13.02.2024, питання щодо поновлення строку звернення до суду не вирішував.
У постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №320/11921/20 зроблено такі висновки:
«КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.
Разом з цим, положення  КАС України  однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.
Колегія суддів вважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.
Такий правий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №460/626/19.
Таким чином, суд апеляційної інстанції повинен був вжити заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропуску строку.
Такий правовий підхід у застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду визначений у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №380/10649/21».
Отже, зі змісту оспорюваного судового рішення слідує, що суд першої інстанції не надав можливості позивачу обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду.  
З огляду на наведене, залишення вказаного позову без розгляду з мотивів відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду колегія суддів визнає передчасним, оскільки обов`язковою передумовою для застосування частини третьої  статті 123 КАС України  є надання позивачеві можливості подати заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом.
Ненадання позивачем належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску ним строку звернення до суду надають суду повноваження застосування до такого позову наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду.
Однак, матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачу скористатися правом подати відповідну заяву, у якій вказати причини пропуску строку звернення до суду.                    
Ураховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Отже, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, то вона підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження її розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АБВ ХОЛОД» задовольнити, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 140/1473/24 скасувати, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 О.І. Мікула 
                                                                                          А.Р. Курилець 
повний текст складено 30.05.2024