ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

22 травня 2024 року                                                                                    Справа № 918/1226/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. ,  суддя Олексюк Г.Є. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
на рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024
(ухвалене о 15:18 год. у м. Рівному, повний текст складено 09.02.2024)
у справі № 918/1226/23 (суддя Романюк Р.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
до відповідачів:
1) Комунального підприємства Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс"
2) Костопільської міської ради
про стягнення коштів

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального підприємства "Костопількомунсервіс" та до Костопільської міської ради про стягнення солідарно суми майнової шкоди у розмірі 65 161 грн 31 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2021 між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ "Ворвартс Фарма" було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 265/21-Т/Ц7 згідно якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь - яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 
Як зазначає позивач, 06.10.2021, на вул. Грушевського в м. Костопіль, внаслідок падіння металевої опори вуличного освітлення зі знаком дорожнього руху на автомобіль "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , зазначений транспортний засіб було пошкоджено, а його власнику завдано матеріального збитку.
Відповідно до рахунку СТО, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 65 161 грн 31 коп. і на підставі умов договору, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" виплатило страхове відшкодування в розмірі 65 161 грн 31 коп.
Позивач зазначає, що відповідно до відповіді виконавчого комітету Костопільської міської ради, відповідальною особою за утримання в належному стані, виконання робіт з нового будівництва, капітального та поточного ремонту, реконструкції, утримання та технічне обслуговування засобів та обладнання зовнішнього освітлення, утримання в належному стані, виконання робіт з капітального та поточного ремонту, реконструкції та утримання та технічне обслуговування технічних засобів регулювання дорожнього руху є Комунальне підприємство Костопільської міської територіальної громади - Комунальне підприємство "Костопількомунсервіс". Костопільська міська рада є власником металевої опори зовнішнього освітлення, оскільки воно знаходилося на землі комунальної власності. 
Позивач вважає, що оскільки останній виплатив потерпілій страхове відшкодування за пошкодження автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , то до нього перейшло право вимоги суми виплаченого страхового відшкодування до відповідачів солідарно.

Господарський суд Рівненської області рішенням від 07.02.2024 у справі № 918/1226/23 в позові відмовив.
При ухваленні вказаного рішення суд першої виходив з того, що із матеріалів справи не можливо встановити особу винну у настанні події (падіння металевої опори вуличного освітлення) та факту самої події. 
Також, суд вказав, що позивачем не подано суду і належних доказів огляду автомобіля (акту огляду аварійним комісаром страхової компанії із залученням представників відповідача, тощо) та оцінки заподіяних внаслідок події збитків, а поданий позивачем рахунок-фактура від 18.10.2021 на підставі якого було здійснено страхове відшкодування, судом оцінюється критично.
Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідачів, вини останніх у заподіянні майнової шкоди та беззаперечних доказів наявності причинного зв`язку між подією та пошкодженням транспортного засобу "Renault Logan" (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 15, 22, 993, 1166, 1191 Цивільного Кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст. ст. 9, 27 Закону України "Про страхування".

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024 у справі № 918/1226/23 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована таким.
Оскільки позивач виплатив потерпілій страхове відшкодування за пошкодження автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , то до нього перейшло право вимоги суми виплаченого страхового відшкодування.
Відповідачі, є відповідальними особами за пошкодження автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 в наслідок падіння металевої конструкції вуличного освітлення на зазначений автомобіль.
В додатках до позовної заяви, зазначено, що до позовної заяви долучається копія акту огляду колісного ТЗ.
Щодо критичної оцінки судом рахунку-фактури, як доказу вартості відновлювального ремонту, скаржник звертає увагу на те, що відповідно до пп. 27.10 п. 27 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 265/21-Т/Ц7від 09.04.2021, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається Страховиком шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість конструктивних елементів (складових частин), обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, зазначених в п.17.3 цього Договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п.п.17.1, 17.2 Договору).
Отже, на підставі умов Договору вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , встановлюється саме на підставі рахунку СТО.
Тобто, позивачем було надано докази огляду автомобіля, докази вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , фото докази неналежного стану металевої опори освітлення.
Крім цього позивачем було надано лист Виконавчого комітету Костопільської міської ради, про те, що балансоутримувачем зазначеної опори вуличного освітлення, а отже відповідальною особою, за належний стан зазначеної опори є Комунальне підприємство "Костопількомунсервіс".
Таким чином, на думку скаржника, при ухваленні рішення мало місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, у зв`язку із чим оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Комунальне підприємство Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" у відзиві заперечує проти доводів апеляційної скарги, з таких підстав.
У матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, який би підтверджував факт дорожньо-транспортної пригоди 06.10.2021 з автомобілем "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , на вулиці Грушевського в м.Костопіль Рівненської області та в якому було б визначено винувату особу.
В додатку 5 до позовної заяви вказано "5.Копія довідки поліції (оригінал у Страхувальника)". Такий документ як акт огляду ТЗ від 08.10.2021 у матеріалах справи відсутній, а натомість є страховий акт №006.02304721 -1 від 21.10.2021, розрахунок страхового відшкодування від 21.10.2021 і заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 06.10.2021.
Позивач не надав суду зафіксований перелік пошкоджень автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , що трапилося 06.10.2021, не надав розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкоджених частин та взагалі будь-якого документа огляду пошкодженого транспортного засобу за участі третіх сторін та/або представників відповідачів.
Про характер та ступінь пошкодження автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , в результаті події, що мало місце 06.10.2021, свідчать лише два докази:
- пояснення ОСОБА_1 від 06.10.2021, в якому вказано "... внаслідок падіння було пошкоджено автомобіль "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , а саме деформація переднього лівого криза, капота зліва (з наскрізною діркою), деформація лівої передньої дверки, пошкоджене лобове скло (осколки в салоні), л/фарбове покриття заднього лівого крила і багажника...";
- заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 06.10.2021, у розділі "Перелік  пошкоджень" якого вказано: "Пошкодження капота, лівих передніх стійки даху, крила та дверки, вітрове скло, задня ліва дверка, кришка багажника".
Із наданих скаржником документів неможливо встановити ступінь і характер пошкодження автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , а отже перевірити обґрунтованість та правильність  обчислення вартості робіт та запчастин (матеріалів) у рахунку-фактурі №ВР-0002926 від 18.10.2021  на суму 65 161 грн 31 коп., складеному ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський", який був оплачений ПрАТ "СК Арсенал Страхування" і про стягнення яких заявлений позов в порядку суброгації.
Cаме Костопільська міська рада в особі її відповідних структурних підрозділів відповідно до законодавства України, несе відповідальність за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.
Крім того, згідно долученої до справи довідки №448 від 11.12.2023 КП КМР "Костопількомунсервіс" не має на балансі опор вуличного освітлення, які розміщені по вулиці Грушевського в м. Костопіль, а отже не є балансоутримувачем цих опор вуличного освітлення, а тим більше власником.
Відтак, комунальне підприємство не може нести відповідальність, зокрема солідарну, за шкоду спричинену власнику транспортного засобу у результаті падіння металевої опори вуличного освітлення зі знаком дорожнього руху на автомобіль.
Крім того, вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції складає 14 400 грн - витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
За наведеного просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024 у справі № 918/1226/23 без змін, а також стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь Комунального підприємства Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 400 грн.

Костопільська міська рада подала суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з огляду на таке.
Позивачем не надано доказів на підтвердження протиправності поведінки Костопільської міської ради та причинного зв`язку між протиправною її поведінкою та збитками позивача, як і не надано висновку спеціаліста чи взагалі будь - яких документів, які б встановлювали причину падіння електроопори.
Суд першої інстанції вірно оцінив обставини справи і дійшов вірного висновку щодо неможливості встановити особу винну у настанні події (падіння металевої опори вуличного освітлення) та самого факту події.
Вірним є висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
За наведеного просить суд апеляційної інстанції залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Позивач у відповіді на відзив Комунального підприємства Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" вказує, що твердження останнього, що він не є відповідальною особою за утримання в належному стані металевої опори вуличного освітлення зі знаком дорожнього руху, який внаслідок неналежного стану впав на автомобіль "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , пошкодивши його, не відповідають дійсності.
Позивачем надавались до суду першої інстанції фото з місця події, на яких вбачається, що конструкція опори вуличного освітлення проржавіла, а отже знаходилась в неналежному стані, внаслідок чого впала на автомобіль Renault Logan, д.н. НОМЕР_1 , що зафіксовано органами поліції.
Позивачем надано до матеріалів справи всі докази того, що саме Комунальне підприємство Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" є відповідальною особою щодо утримання в належному стані електроопори, і саме Комунальне підприємство Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" зобов`язано було слідкувати за її безпечною експлуатацією.
Саме внаслідок бездіяльності відповідачів щодо виконання обов`язків по належному утриманню, технічному обслуговуванню конструкції зовнішнього освітлення з дорожнім знаком на вул. Грушевського в м. Костопіль, зазначена конструкція проржавіла та впала на автомобіль "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , що спричинило збитки потерпілій особі.
На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024 у цій справі в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1 , є ТОВ "Ворвартс Фарма" (а. с. 18).
09.04.2021 між ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (Страховик) та ТОВ "Ворвартс Фарма" (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 265/21-Т/Ц7 від 09.04.2021 (а. с. 4-16) , згідно умов якого, ПрАТ "СК "Арсенал страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди чи інших подій.
Відповідно до заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування, 06.10.2021 о 13:35 год. в м. Костопіль, вул. Грушевського, 28 Рівненської області, ОСОБА_1 - водій ТЗ страхувальника, залишила автомобіль на парковці, коли повернулася то виявила пошкодження капота, лівих передніх стійки даху, крила та дверки, вітрове скло, задня ліва дверка, кришка багажника (а. с. 17).
Інспектором СРПП ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант Яковчук В.Л. 06.10.2021 прийнято пояснення у водія ОСОБА_1 , яка зазначила, що о 13:40 год. припаркувала автомобіль "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 за адресою: с. Костопіль, вул. Грушевського, 28 і пішла в аптеку поруч "Копійка". При поверненні через 10 хв. помітила, поруч з автомобілем лежить металева опора вуличного освітлення, яка впала і внаслідок падіння було пошкоджено автомобіль "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , а саме: деформація переднього лівого крила, капота зліва (з наскрізною діркою), деформація лівої передньої дверки, пошкоджене лобове скло (осколки в салоні), л/фарбове покриття заднього лівого крила і багажника. В місці злому металевої світлоопори видно, що вона ржава і зламалась на рівні тротуару. Після чого, викликала працівників поліції (через 102) та зателефонувала на гарячу лінію страхової компанії (а. с. 20).
Відповідно до талона - повідомлення єдиного обліку № 6425 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 06.10.2021 о 13:44 год. зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що 06.10.2021 близько 13:35 год. за адресою: м. Костопіль, вул. Грушевського, на її а/м марки "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , впала металева опора вуличного освітлення, чим пошкодила даний т/з (а. с. 22).
Згідно рахунку-фактури ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" № ВР-0002926 від 18.10.2021 виданого ТОВ "Ворвартс Фарма", загальна вартість робіт та запчастин (матеріалів) складає 65 161 грн 31 коп. (а. с. 21)
Згідно розрахунку страхового відшкодування від 21.10.2021 сума страхового відшкодування 65 161 грн 31 коп. (а. с. 24).
Як вбачається з страхового акту № 006.02304721-1 від 21.10.2021 сума виплати ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" - 65 161 грн 31 коп. (а. с. 25).
Відповідно до платіжного доручення № 61093072 від 22.10.2021 ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" здійснило страхову виплату ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" у розмірі 65 161 грн 31 коп., призначення платежу - страх. виплата ТОВ "Ворвартс Фарма", Акт № 006.02304721-1, від 21.10.2021 зг. рах. № ВР-0002926 від 18.10.2021 НОМЕР_1 в т. ч. ПДВ (а. с. 26).
Відповідно до листа Відділу житлово-комунального господарства та комунальної власності Виконавчого комітету Костопільської міської ради від 06.01.2022 № 04/01-02, який адресований адвокату Даниловій Т.А., повідомлено, що балансоутримувач об`єкту (металевої опори) зовнішнього освітлення, яка 06.10.2021 впала на автомобіль "Renault Logan", відсутній. У вказаному листі зазначено, що відповідальним за утримання в належному стані, виконання робіт з нового будівництва, капітального та поточного ремонту, реконструкції, утримання та технічне обслуговування засобів та обладнання зовнішнього освітлення, утримання в належному стані, виконання робіт з капітального та поточного ремонту, реконструкції, утримання та технічне обслуговування покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок, технічних засобів регулювання дорожнього руху, шляхопроводів, відповідно до діючих норм і стандартів на території Костопільської міської територіальної громади є Комунальне підприємство Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" (а. с. 23). 
Позивач звернувся до Комунального підприємства Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" із претензією №030222-323 від 03.02.2022 в якій пропонував у досудовому порядку здійснити перерахування коштів в розмірі 65 161 грн 31 коп. на вказані у претензії реквізити із призначенням платежу "Регрес за страховим відшкодуванням згідно СА №006.02304721-1, без ПДВ" (а. с. 27).
Як вказує позивач, станом на момент складання позовної заяви ніякої відповіді на претензію чи сплати вказаних коштів не надходило.
Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків віднесено завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 1166 ЦК України).
Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а  збитки,  які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Доведення факту заподіяння збитків, розмір зазначених збитків, протиправність діяння відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням та заподіяними збитками покладено на зацікавлену особу.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За визначенням ст. 1 Закону України "Про страхування" (тут і надалі в редакції чинній на момент ухвалення спірних правовідносин) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
В силу ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування").
Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі №910/3165/17, від 12.08.2019 у справі №910/2351/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №910/2603/17.
У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат переходить від потерпілої особи право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
Звертаючись із цим позовом, позивач вказує, що він виплатив страхове відшкодування у розмірі 65 161 грн 31 коп. страхувальнику - ТОВ "Ворвартс Фарма", унаслідок падіння на автомобіль останнього - "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 металевої опори вуличного освітлення зі знаком дорожнього руху на вул. Грушевського в м. Костопіль.
На підтвердження позовних вимог, позивач із позовною заявою долучив до матеріалів справи:
- Договір добровільного страхування наземного транспорту № 265/21-Т/Ц7 від 09.04.2021;
- заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ;
- посвідчення водія НОМЕР_3 ;
- пояснення від 06.10.2021, прийняті інспектором СРПП ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант Яковчук В.Л.;
- лист Відділу житлово-комунального господарства та комунальної власності Виконавчого комітету Костопільської міської ради від 06.01.2022 № 04/01-02;
- рахунок-фактура № ВР-0002926 від 18.10.2021;
- талон-повідомлення єдиного обліку № 6425 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію;
- розрахунок страхового відшкодування від 21.10.2021;
- страховий акт № 006.02304721-1 від 21.10.2021;
- платіжне доручення № 61093072 від 22.10.2021;
- претензію на суму 65 161 грн 31 коп. № 030222-323 від 03.02.2022.
В подальшому, із відповіддю на відзиви на позовну заяву, позивачем долучено до матеріалів справи фото із місця події (а. с. 95-98).
При цьому, матеріали справи не містять такого документу, як "акт огляду ТЗ від 08.10.2021", про який зазначає скаржник в апеляційній скарзі, а тому відповідні доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.
Надаючи оцінку іншим доказам, наявним у матеріалах справи, суд враховує, що за приписами статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з приписами частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Правила щодо оцінки доказів закріплено у статті 86 ГПК України, згідно частини першої якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінка доказів - це розумова, пізнавальна діяльність суду, яка полягає у дослідженні якісних і кількісних ознак зібраних доказів у конкретній справі. Закон не регулює порядок роздумів судді. Проте норми права встановлюють зовнішні умови, гарантії, які забезпечують істинність логічних висновків суддів.
Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Проаналізувавши вищевказані докази, апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом, що надані позивачем заява про настання події 06.10.2021, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування та пояснення ОСОБА_1 прийняті Інспектором СРПП ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області 06.10.2021, не є беззаперечними доказами протиправної поведінки відповідачів та причинно - наслідкового зв`язку між подією яка сталася і пошкодженням спірного авто, оскільки у вказаних документах зафіксовано лише факт звернення ОСОБА_1 до поліції та наявність пошкоджень автомобіля.
Більше того, жодних обставин та доказів проведення поліцією (компетентного правоохоронного органу) дій з метою встановлення факту події, яка порушує майнове право чи того, ким вчинено протиправне діяння, яке призвело до пошкодження автомобіля, надані до суду документи не місять.
Крім того, з наданих позивачем документів та наданих фотознімків місця події не можливо встановити причини падіння електроопори (технічний стан опори, втручання третіх осіб, тощо). Доводи позивача, що падіння опори було наслідком корозії основи опори не підтвердженні матеріалами справи. 
Відтак, суд першої інстанції правомірно виснував, що зібрані у справі докази не дають можливості встановити особу винну у настанні події (падіння металевої опори вуличного освітлення) та факту самої події. Пояснення водія автомобіля, який зазнав ушкоджень (заінтересованої особи) не можуть бути визнані судом беззаперечним доказом, а жодних інших належних доказів (постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, рішення іншого компетентного органу, тощо) суду не подано.
Також, матеріали справи не містять доказів огляду транспортного засобу та оцінки заподіяних внаслідок події збитків (акт огляду аварійним комісаром страхової компанії).
Наявний у матеріалах справи рахунок-фактура від 18.10.2021, на підставі якого було здійснено страхове відшкодування, сам по собі, без підтвердження фактичних пошкоджень, яких зазнав застрахований автомобіль, котрий підлягає ремонту, не може бути достатнім доказом для підтвердження розміру шкоди.
Підсумовуючи викладене, за відсутності належних та допустимих доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідачів, вини останніх у заподіянні майнової шкоди та беззаперечних доказів наявності причинного зв`язку між подією та пошкодженням транспортного засобу "Renault Logan" (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024 у справі № 918/1226/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" - без задоволення.
Крім того, як вказано вище, Комунальне підприємство Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" просить стягнути із скаржника судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 400 грн.
Відповідно до ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000 №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.
Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини зазначеного рішення визначається, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".
Конституційне право кожного на правничу допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Положеннями статті 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до приписів статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У відзиві на апеляційну скаргу, Комунальне підприємство Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" вказує, що останній планує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 400 грн.
Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога в суді апеляційної інстанції Комунальному підприємству Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" надавалася Адвокатським бюро "Євгеюка Олександра".
Зокрема, 21.03.2024 між Комунальним підприємством Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" (Клієнт) та Адвокатським бюро "Євгеюка Олександра" (Бюро) було укладено Договір про надання правової допомоги (а. с. 216-218), згідно умов п. 1.1. якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту наступну правничу допомогу:
підготувати відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024 у справі №918/1226/23;
брати участь в якості представника Клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №918/1226/23 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" на рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024.
Відповідно до п. п. 3.1., 3.2., 3.4. договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правничу допомогу, визначається сторонами в розмірі 14 400 грн та може бути змінений за погодженням сторін. Порядок оплати гонорару: гонорар сплачується Клієнтом у безготівковій формі в авансовому порядку згідно виставлених Бюро рахунків на протязі 5 (п`яти) банківських днів. Остаточні розрахунки, здійснюється на протязі 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами акта приймання-передачі наданої правничої допомоги. Сплата узгодженої сторонами суми гонорару здійснюється Клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на банківський рахунок Бюро, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату гонорару.
Згідно із п. 3.7.1. договору правнича допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності).
Як вбачається з платіжної інструкції від 25.03.2024 №414 із призначенням платежу "оплата за послуги зг. pax. № 6/24 від 21.03.24р. (Платіж не підпадає під дію ЗУ про публічні закупівлі) Без ПДВ" Комунальним підприємством Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" здійснено оплату АБ "Євгеюка Олександра" наданих останнім послуг на суму 14 400 грн (а. с. 219).
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.22.2022 у справі №922/1964/21.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Апеляційний господарський суд вказує, що категорія справи не є специфічною чи особливо складною, не потребує при складенні процесуальних документів опрацювання великої кількості нормативно-правових актів, судова практика є усталеною.
Поруч з наведеним, суд вказує, що в суді апеляційної інстанції провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, а матеріали апеляційного провадження, до ухвалення цієї постанови містяться на 59 аркушах справи.
Виходячи із встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що фактичний обсяг наданих відповідачу послуг, який полягав у складанні одного процесуального документа по суті спору (відзив на апеляційну скаргу), а характер та предмет спору не вимагав дослідження та ознайомлення адвоката із значним обсягом процесуальних документів та не становив виключної правової проблеми для кваліфікованого адвоката.
Апеляційний господарський суд враховує і поведінку позивача (скаржника), який в цьому випадку скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14 400 грн буде суперечити принципу співмірності таких витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених Комунальним підприємством Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс", в розмірі 3 600 грн, який, на думку суду апеляційної інстанції, враховує поведінку сторін, є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, наданими адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції, а також відповідає критеріям розумності, пропорційності та співмірності.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 07.02.2024 у справі № 918/1226/23 - без змін.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, Україна, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок, 154 код 33908322) на користь Комунального підприємства Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс" (35000, Україна, Рівненський р-н, Рівненська обл., місто Костопіль, вулиця Сарненська, будинок, 30, код 03352024) - 3 600 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання цієї постанови.
4. Справу № 918/1226/23 надіслати Господарському суду Рівненської області.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий  суддя                                                                      Петухов М.Г. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.