ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 квітня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/423/24
провадження № 22-ц/4809/632/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі – Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградська обласне прокуратура,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2024 року у складі судді Шевченко І.М.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда із позовною заявою до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди надмірною тривалістю розгляду справи № 393/1157/13-к за обвинуваченням ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 12012120150000043 за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Кіровського районного суду м. Кіровограда.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та направити справу для розгляду до Ленінського районного суду м. Кіровограда, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначала, що згідно ЦПК України позови про відшкодування шкоди завданої рішенням, діями чи бездіяльністю органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність досудового розслідування, прокуратури або суду можуть розглядатися за вибором позивача.
Справа № 393/1157/13-к розглядалася в Ленінському районному суді м. Кіровограда. Вважає, що внаслідок передачі справи на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда для неї настануть негативні наслідки у вигляді неможливості надати суду належні, допустимі та в своїй сукупності достатні докази для доведення величини завданої відповідачами моральної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Кіровоградській області зазначає, що вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги надумані та не відповідають дійсності обставинам справи, та законодавству, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд до іншого суду, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд Кіровського районного суду м. Кіровограда, суд першої інстанції керуючись ч. 3 ст. 28 ЦПК України встановив, що справа йому не підсудна.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положенням ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Процесуальні питання визначення підсудності цивільних справ врегульовано ст.ст.26-32 ЦПК України.
Звертаючись до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури Романько Л.В. просила стягнути моральну шкоду, завдану надмірною тривалістю розгляду справи № 393/1157/13-к, посилаючись на ст.1176 ЦПК України та Закон України «Про відшкодування шкоди завданої громадянам незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду».
За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Частиною 4 ст. 28 ЦПК України визначено правило альтернативної підсудності, за яким позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяними особі, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Визначаючи підсудність справи, суд першої інстанції на мотиви позову уваги не звернув та застосував ч. 3 ст. 28 ЦПК України, якою передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає безпідставним обґрунтування оскаржуваної ухвали саме частиною 3 статті 28 ЦПК України, яка має інший предмет спору ніж той, на який посилається ОСОБА_1 в своєму позові.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Судом встановлено, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , що за територіальним розподілом міста Кропивницький відноситься до Фортечного (Кіровського) району міста. На вказану територію розповсюджується юрисдикція Кіровського районного суду м. Кіровограда.
Однак, в позовній заяві відповідачами визначено Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградську обласну прокуратуру, які згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб знаходяться в Подільському (Ленінському) районі м. Кропивницький.
Отже, оскільки предметом позову є відшкодування шкоди, заподіяної позивачу незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, то позивач, звертаючись за загальними правилами визначення підсудності з позовною заявою до Ленінського районного суду м. Кіровограда, за місцезнаходженням відповідачів, не порушила вимог закону щодо територіальної (юрисдикції) підсудності.
Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).
Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Вищевказані висновки зазначені в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 263/14171/19).
На думку позивача, оскаржувана ухвала створює значні перепони у реалізації її права на доступ до правосуддя та підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що позов має розглядатися судом за зареєстрованим місцем проживання позивача, та постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу про передачу справи за підсудністю до Кіровського районного суду м. Кіровограда, в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог процесуального права, тому існують підстави для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2024 року скасувати, а справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя                                                         А.М. Головань

Судді                                                                                 О.Л. Дуковський
       
Л.М. Дьомич