Справа № 127/40256/23
Провадження № 22-ц/801/1103/2024
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,
з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стороженко Максим Миколайович, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Воробйова В. В. в залі суду м. Вінниці, 
в цивільній справі № 127/40256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики зі спадкоємця,

встановив:
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики зі спадкоємця.
В судовому засіданні представником відповідача адвокатом Шикуновою А.О. було подано клопотання про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи, мотивоване тим, що для правильного вирішення спору, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право.
Представник відповідача просила проведення судової експертизи доручити атестованим судовим експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та на вирішення експертів поставити питання: 1. ОСОБА_3 чи іншою особою виконаний підпис та рукописний текст у розписці від 07 серпня 2022 року, а саме: «С моих слов написано верно в чем и расписываюсь (підпис) /Кочков/»?
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року призначено по справі посмертну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Вінниця, вул. Батозька, 1), попередивши їх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та за дачу завідомо неправдивого висновку.
На вирішення експертів поставлені питання: 1. ОСОБА_3 чи іншою особою виконаний підпис та рукописний текст у розписці від 07 серпня 2022 року, а саме: «С моих слов написано верно в чем и расписываюсь (підпис) /Кочков/»?
Дозволено експертам при необхідності залучати відповідних спеціалістів для проведення експертизи. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи покладено на відповідача. До отримання висновку експертизи провадження у справі зупинене. Для дачі висновку надати експертам необхідні матеріали справи. Зобов`язано позивача надати Вінницькому міському суду Вінницької області оригінал розписки від 07.08.2022 року. Зобов`язано приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. надати Вінницькому міському суду Вінницької області оригінали матеріалів спадкової справи №01/2021, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , які містять оригінальні зразки почерку та підпису ОСОБА_5 .. Зобов`язано КНВО «ФОРТ» МВС України надати Вінницькому міському суду Вінницької області оригінали заяв ОСОБА_5 (про прийняття на роботу, звільнення з роботи 2019 рік), письмових пояснень тощо, які містять оригінальні зразки почерку та підпису ОСОБА_5 ..
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стороженко М. М., подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вказану ухвалу необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, з порушенням принципу змагальності, просить її скасувати та прийняти нову постанову про залишення клопотання без розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не мотивував свій висновок щодо експертної установи і не обговорював це питання з позивачем; відповідач з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для подання такого клопотання до суду не звертався та не надсилав копію клопотання позивачу; визначена судом експертна установа більш завантажена, що призводить до затягування справи; поставленні експерту питання не мають правового значення у справі.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача в установлені строки до суду не надходив.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Стороженко М. М. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Шикунова А. О. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Інші учасники справи повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про призначення у справі судової технічної експертизи відповідає з огляду на таке.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням положень статті 12 ЦПК України, обставин справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи та потребують спеціальних знань, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду позову, необхідно призначити посмертну судову почеркознавчу експертизу.
Відповідно до частини першої, другої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою, другою статті 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Положенням пункту 8 частини першої статті 197 ЦПК України встановлено, що питання про призначення експертизи вирішується в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження.
Системний аналіз вищезазначених норм вказує на те, що право на заявлення клопотання про призначення експертизи втрачається із постановленням судом ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Водночас, положення частини другої статті 126 та частин першої, другої статті 222 ЦПК України передбачає і випадки за яких таке клопотання може бути заявлено на стадії розгляду справи по суті, зокрема, у випадку якщо клопотання не було заявлено у підготовчому провадженні з поважних причин.
Проте з матеріалів справи встановлено, що заявлене клопотання про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи вирішувалося у підготовчому засіданні, а тому доводи апеляційної скарги в ці частині є надуманими.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Апеляційним судом встановлено, що представник позивача не заперечував проти призначення експертизи у запропонованій представником відповідача експертній установі, а тому у суду не було підстав визначати експертну установу самостійно.
Заперечуючи позовні вимоги, відповідач обґрунтовував свої заперечення тим, що розписка є недійсною, оскільки її чоловік не брав у борг коштів і не підписував вказаного документу.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Разом з тим відповідно до пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Передбачене статтями 12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що поставлені перед експертами питання необхідні для з`ясування обставин, що мають значення для справи, сформульовані чітко і ясно, спрямовані на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі та потребують необхідних спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Надаючи оцінку доводами скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства в частині призначення експертизи, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм процесуального права, виконавши вимоги приписів статті 12 ЦПК України щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006).
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого суду, а тому підстав для скасування ухвали немає.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стороженко Максим Миколайович, залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 10 травня 2024 року.

Головуючий                                                                  Ю. Б. Войтко

Судді:                                                           М. В. Матківська

                                                         В. В. Сопрун