УХВАЛА
17 квітня 2024 року                      
м. Київ
 
справа № 2-733/11
провадження № 61-4884ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Драганов Дмитро Миколайович, на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, за участю стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,  
ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 році ОСОБА_1 , через представника Драганова Д. М. , подав скаргу на рішення приватного виконавця Колечка Д. М., в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову ВП НОМЕР_1 від 24 грудня 2021 року про відкриття виконавчого провадження; визнати протиправною та скасувати постанову ВП НОМЕР_1 від 24 грудня 2021 року про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. 
Скарга мотивована тим, що на виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2012 року у справі № 2-733/11 видано судом 08 червня 2015 року виконавчий лист № 2-733/11 про стягнення з                       ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» заборгованості за кредитним договором в сумі 183 801,27 грн та судових витрат в сумі 1 820,00 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області      Колечка Д. М. від 24 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження                                    № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 2-733/11, виданого 08 червня                2015 року Ізмаїльським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» заборгованості за кредитним договором в сумі 183 801,27 грн та судових витрат в сумі 1 820,00 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області     Колечка Д.М. від 24 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 об`єднані у зведене виконавче провадження № НОМЕР_4.
Вказував, що виконавчий документ останній раз перебував на виконанні більше чотирьох років тому, тому підстав для відкриття виконавчого провадження за відсутності ухвали суду про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання приватний виконавець не мав.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня                  2022 року в задоволенні скарги відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року залишено без змін.
28 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє                                  представник - адвокат Драганов Д. М., через засоби поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.   
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За змістом положень статті 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі                  № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
У ЦПК Українивизначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК Українипозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.
Предметом позову є вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 183 801,27 грн, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб                               (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК Українине підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Схожий висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 04 жовтня                       2023 року у справі № 569/24427/21 (провадження № 61-5048св23),                                     від 20 листопада 2023 року у справі № 754/10132/21 (провадження                                     № 61-15635ск23), постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі                       № 342/365/18 (провадження № 61-16127св23).
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої                         статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Драганов Дмитро Миколайович, на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного                     суду Одеської області від 18 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого                  округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, за участю                        стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко